ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2022 року	Львів	Справа № 260/3920/21 пров. № А/857/793/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                                 Шинкар Т.І.,
суддів                                                                                   Іщук Л.П.,
                                                                                             Обрізка І.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг у Закарпатській області» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Калинич Я.М.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Ужгород о 15 год. 03 хв. 29 листопада 2021 року, повне судове рішення складено 09 грудня 2021 року, у справі №260/3920/21 за позовом Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг у Закарпатській області» до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування вимоги, 

В С Т А Н О В И В:

27.08.2021 Державне підприємство «Служба місцевих автомобільних доріг у Закарпатській області» (далі – Підприємство) звернулося в суд з позовом до Західного офісу Держаудитслужби в особі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області, просило визнати протиправною та скасувати письмову вимогу Західного офісу Держаудитслужби в особі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області від 02.08.2021 №1307719-14/2275-2021.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що органу державного фінансового контролю надані повноваження здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів, а у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. Суд першої інстанції вказав, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольного об`єкта та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині є обов`язковою до виконання. Суд першої інстанції зазначив, що про наявність збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Суд першої інстанції зазначив, що в органу державного фінансового контролю є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних об`єктів, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. Суд першої інстанції дійшов висновку, що збитки у випадку відсутності факту їх добровільного відшкодування стягуються примусово в судовому порядку з особи, яка їх заподіяла, питання щодо наявності збитків та їх розміру має перевірятись судом, який розглядає позов про їх стягнення, а тому звернення позивача з позовом про визнання незаконною та скасування вимоги 02.08.2021 №1307719-14/2275-2021 є неналежним способом захисту порушеного права, а відтак такий позов не підлягає задоволенню.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство «Служба місцевих автомобільних доріг у Закарпатській області» подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскарження висновку у судовому порядку передбачено чинним законодавством та залишення такого висновку без судового контролю і реагування може призвести до протиправного накладення адміністративних стягнень на посадових осіб позивача щодо його не виконання. Скаржник вказує, що не погоджується з пунктами 3-8 вимоги Управління західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області від 02.08.202, вважає такі протиправними. Скаржник зазначає, що оскільки договір підряду від 28.09.2020 №121 укладався за згодою сторін, то загальним правилом є те, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Скаржник зазначає, що якість виконаних робіт по договору підряду від 07.09.2020 №114 підтверджено наданими документами. Вказує, що підстави для стягнення з ПП «АРТЕМБУД» штрафних санкцій за неякісно виконані роботи по договору підряду відсутні. Скаржник вказує на обставини за яких у Підприємства відсутні підстави для стягнення з ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» штрафних санкцій за неякісно виконані роботи по договору підряду. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, навівши мотиви за яких вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу – безпідставною.
Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, відповідно до звернення Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг у Закарпатській області» від 21.05.2021 №545/05 у період з 07.06.2021 по 29.06.2021 посадовими особами Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області проведено позапланову виїзну ревізію окремих питань ревізію фінансово-господарської діяльності ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Закарпатській області» за період з 01.01.2020 по 31.22.2020, результати якої оформлено актом №13-07-05/06 від 06.07.2021.
Не погодившись з змістом акта позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Підприємство надало заперечення на такий акт, з врахуванням яких Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області надало Висновок на заперечення від 16.07.2021 №771/07 та надіслало вимогу про усунення виявлених порушень законодавства від 02.08.2021 №1307719-14/2275-2021. 
Вважаючи пункти 3-8 вимоги Управління протиправними, такими, що підлягають скасуванню, Підприємство звернулось із позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначено Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон № 2939-XII) відповідно до статті 2 якого головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.
Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року №43 (далі - Положення № 43) визначено, що Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Серед основних завдань Держаудитслужби є, зокрема, реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю, здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягнення економії бюджетних коштів.
Реалізується державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, інспектування (ревізії).
Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.
Відповідно до Положення про Західний офіс Держаудитслужби, затвердженого наказом Держаудитслужби від 02.06.2016 №23 (далі - Положення), Західний офіс Держаудитслужби (далі - Офіс) підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом. У складі Офісу утворюються як структурні підрозділи управління у Волинській, Закарпатській, Івано-Франківській, Рівненській, Тернопільській, Чернівецькій, Хмельницькій областях (далі - управління). Управління здійснюють свої повноваження на території адміністративно-територіальної одиниці за їх місцезнаходженням відповідно.
Офіс відповідно до покладених на нього завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення інспектування (ревізії).
Відповідно до пункту 7 вказаного Положення Офіс здійснює свої повноваження як безпосередньо, так і через управління. Офіс здійснює контроль за діяльністю управлінь.
Отже, Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області у відносинах здійснення державного фінансового контролю є суб`єктом владних повноважень, діяльність якого поширюється на Закарпатську область.
Порядок проведення органом державного фінансового контролю   державного фінансового аудиту, інспектування установлюється Кабінетом Міністрів України.
Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів всіх рівнів, державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно, а на підставі рішення суду - в інших суб`єктів господарювання визначено Порядком проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 550).
Відповідно до пункту 2 Порядку №550 інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. 
Пунктом 3 Порядку №550 встановлено, що акт ревізії - документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід`ємною частиною акта; позапланова виїзна ревізія - ревізія, яка не передбачена в планах проведення заходів державного фінансового контролю і проводиться за наявності обставин, визначених Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» 
Згідно з пунктом 30 Порядку №550 результати ревізії оформляються актом, який складається на паперовому носії державною мовою і повинен мати наскрізну нумерацію сторінок. На першому аркуші акта ревізії, який оформляється на бланку органу державного фінансового контролю, зазначається назва документа (акт), дата і номер, місце складення (назва міста, села чи селища).
Виявлені допущені об`єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції органу державного фінансового контролю, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов`язковим посиланням на норми законів чи інших  нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб. 
Відповідно до пункту 42 Порядку №550 у разі підписання акта ревізії із запереченнями (зауваженнями) керівник об`єкта контролю у строк не пізніше ніж 5 робочих днів після повернення органу державного фінансового контролю акта ревізії повинен подати йому письмові заперечення (зауваження). Якщо протягом цього строку заперечення (зауваження) щодо акта не надійдуть, то орган державного фінансового контролю має право вжити відповідних заходів для реалізації результатів ревізії. Рішення про розгляд заперечень (зауважень), що надійшли з порушенням встановленого строку, приймає керівник органу державного фінансового контролю.
Орган державного фінансового контролю аналізує правильність обґрунтувань, викладених у запереченнях (зауваженнях), і в строк не пізніше ніж 15 робочих днів після отримання заперечень (зауважень) дає на них письмовий висновок, який затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником. 
Згідно з пунктом 46 Порядку №550 якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення  (зауваження) надсилається  об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування. Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об`єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний орган державного фінансового контролю з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень. 
Про результати ревізії, якою виявлено порушення законів та інших нормативно-правових актів, у визначені в пункті 46 цього Порядку строки інформуються органи управління об`єкта контролю та за необхідності відповідні органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Про розгляд результатів ревізії та вжиті у зв`язку з цим заходи органи управління об`єкта контролю та органи виконавчої влади не пізніше ніж у місячний строк інформують відповідний орган державного фінансового контролю (пункт 47 Порядку №550). 
Згідно з пунктом 50 Порядку №550 за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об`єктів контролю; порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства. 
Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведеної ревізії встановлено порушень фінансової дисципліни на загальну суму 337 556 012,28 грн.
Відповідно до пункту 7 статті 10 Закону №2939-XII органу державного фінансового контролю надається право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Отже, органу державного фінансового контролю надані повноваження здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів, а у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
Відповідно до пункту 13 статті 10 Закону №2939-XII органу державного фінансового контролю надається право при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.
Вимога направлена на адресу Підприємством листом за №130719-14/2275-2021 від 02.08.2021, зобов`язано у встановлений термін опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення законодавства.
Пунктами 3-8 вказаної вимоги, з якими не погоджується Підприємство, зобов`язано: провести претензійно-позовну роботу щодо штрафних санкцій за невиконання зобов`язань за Договором на суму 9   771 187,23 грн., відповідно до норм статті 22, статтей 610-625 Цивільного кодексу України, статей 216-226 Господарського кодексу України; провести претензійно-позовну роботу з підрядними організаціями щодо відшкодування матеріальної шкоди (збитків) в сумі 12 024 371,18 грн. в результаті завищення обсягів виконаних будівельно-монтажних робіт на користь місцевого бюджету з подальшим перерахуванням до державного бюджету, відповідно до норм статті 22, статтей 610-625 Цивільного кодексу України, статей 216-226 Господарського кодексу України від 16.01.2003; забезпечити повернення до місцевого бюджету вартості послуг по здійсненню технічного нагляду (утримання служби замовника) з подальшим перерахуванням до державного бюджету на загальну суму 250 133,58 грн., які були зараховані до коштів спеціального фонду ДП «СМАД» за КПКВК МБ 1917462 «Утримання та розвиток автомобільних доріг та дорожньої інфраструктури за рахунок субвенції з державного бюджету»; забезпечити відшкодування шкоди (збитків), відповідно до норм статті 22, статтей 610-625 Цивільного кодексу України, статей 216-226 Господарського кодексу України, провести претензійно-позовну роботу щодо відшкодування зайво отриманих коштів Підрядником на суму 1 003 763,12 грн. шляхом стягнення належних коштів на користь ДП. При проведенні проміжних платежів дотримуватись Загальних умов укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві та умов договорів підряду; забезпечити відшкодування шкоди (збитків), до місцевого бюджету з подальшим перерахуванням до державного бюджету відповідно до норм статті 22, статтей 610-625 Цивільного кодексу України, статей 216-226 Господарського кодексу України, провести претензійно-позовну роботу щодо проведених робіт без оформлення належним чином дозволу органу державного архітектурно-будівельного контролю на проведення робіт, на загальну суму 20 648 274,21 грн., а саме за договорами підряду від 28.09.2020 №121 на суму 10 800 673,21 грн. та від 07.09.2020 №114 на суму                  9 847 601,07 грн.; провести претензійно-позовну роботу щодо забезпечення стягнення штрафних санкцій за неякісне виконання Підрядниками робіт на суму 601 744,10 грн., відповідно до норм статті 22, статтей 610-625 Цивільного кодексу України, статей 216-226 Господарського кодексу України.
Виходячи з предмету спору в цій справі, а також з системного аналізу наведених вище норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зауважує, що при виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно із методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення порушень, виявлених під час здійснення державного фінансового контролю дотримання законодавства з питань збереження і використання активів. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині вона є обов`язковою до виконання.
Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом пред`явлення такої вимоги. Ці збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Отже, збитки чи інші суми, які підлягають стягненню, відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю і правильність їх обчислення та обґрунтованість вимог перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не суд, який розглядає адміністративний позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.
Аналогічну правову позицію стосовно вирішення спорів вказаної категорії неодноразово висловлював Верховний Суд у постановах від 23 квітня 2019 року (справа №820/339/17), від       28 березня 2019 року (справа №813/1745/17), від 11 грудня 2019 року (справа №2-а-2451/11/2170), від 27 травня 2021 року (справа №160/8621/19).
Оскаржені Підприємством у цій справі вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області вказують на порушення вимог чинного законодавства, що призвели до заподіяння збитків, їхній розмір і необхідність усунення цих порушень шляхом стягнення збитків.
Ураховуючи те, що збитки у випадку відсутності факту їх добровільного відшкодування стягуються примусово в судовому порядку з особи, яка їх заподіяла, а правильність їх обчислення має перевірятись судом, який розглядає відповідний позов, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції також наголошує, що наділяючи органи державного фінансового контролю правом пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» не встановлює будь-яких застережень щодо способу виконання підконтрольною особою вимоги, також таких застережень не встановлюють інші чинні правові акти, які регулюють спірні правовідносини.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, враховуючи зазначені приписи чинного законодавства та позицію Верховного Суду у подібних правовідносинах, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг у Закарпатській області» залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі №260/3920/21 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	І. М. Обрізко