ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 674/300/22
Провадження № 33/4820/335/22

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 26 квітня 2022 року, 

в с т а н о в и л а:

Цією постановою

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , не працює, 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 496 грн. 20 коп. судового збору.

За постановою суду, 25.02.2022 року об 11 год. 21 хв.  ОСОБА_1  на 17 км +800 м автодороги Ярмолинці-Кам`янець-Подільський керував автомобілем Toyota Yaris, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Постанову вважає незаконною та необґрунтованою.
На думку апелянта, поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він є недійсним, а протокол – недопустимим доказом його вини. 
У протоколі не зазначено від якого саме огляду він відмовився. 
Суд не врахував, що він не керував вказаним автомобілем, а лише прийшов забрати, оскільки залишив його ввечері 24.02.2022 року на автодорозі Ярмолинці – Кам`янець-Подільський.
Стверджує, що від проходження огляду не відмовлявся, а лише хотів, щоб такий проводився у присутності двох свідків. 
Суд не звернув уваги на те, що поліцейські планували проводити огляд на стан сп`яніння у відсутності двох свідків, участь яких є обов`язковою. 
Відсутні докази того, що працівники поліції дійсно зупиняли автомобіль, за кермом якого був він, а відеозапис, наявний у матеріалах справи не дає можливості переконатись в достовірності відтворення події, оскільки переривається. 
Поза увагою суду залишилось те, що у матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.
В порушення вимог КУпАП поліцейські його не відсторонили від керування транспортним засобом. 

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Надіслав до суду заяву , у якій просив відкласти розгляд справи, у зв`язку із неможливістю доїхати у судове засідання через воєнний стан в країні та бажанням особистої присутності. Такі причини суд визнав неповажними. А тому, вважав за можливе здійснити судовий розгляд без участі апелянта. 

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконанні в повній мірі.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнав, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. 

Зокрема, даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 239622 від 25 лютого 2022 року, згідно яких 25.02.2022 року об 11 год. 21 хв. на автодорозі Ярмолинці-Кам`янець-Подільський 17 км +800 м ОСОБА_1  керував автомобілем Toyota Yaris, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Drager Alcotest 6810» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві (а.с. 2);
- даними відеозаписів означеної події, з яких вбачається, що посеред дороги на перехресті стяв автомобіль Toyota Yaris, д.н.з. НОМЕР_1 , без будь-яких світлових сигналів. При наближенні до даного транспортного засобу поліцейського автомобіля, Toyota Yaris розпочав рух та швидко віддалився. Вимогу поліцейських про зупинення не виконав. Невдовзі, в результаті переслідування, даний автомобіль поліцейські виявили в кюветі. Біля автомобіля перебував ОСОБА_1 . Будь-кого іншого з ним не було. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння водій в категоричній формі відмовився. Після цього йому було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження огляду, але водій також відмовився в категоричній формі. Далі, відповідно до вимог Закону, поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду, зокрема те, що у разі відмови від проходження огляду буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 12).

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про достатність зазначених доказів для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. 
Враховуючи викладене, доводи ОСОБА_1 про те, що відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він автомобілем не керував, а лише прийшов забрати, оскільки залишив його ввечері 24.02.2022 року на автодорозі Ярмолинці – Кам`янець-Подільський, на увагу не заслуговують, оскільки спростовуються навними у справі доказами. 
Так, даними відеозпису (а.с. 12, файли «REC_220225-111947F», «REC_220225-112247F»), наявними у матеріалах справи, стверджується, що поліцейські 25 лютого 2022 року об 11 год. 20 хв.-24 хв. наздоганяли автомобіль Toyota Yaris, д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого ОСОБА_1 не впорався з керуванням та з`їхав у кювет. Біля транспортного засобу був саме ОСОБА_1 , який при спілкуванні з поліцейськими не повідомляв, що хтось інший, а не він, був водієм даного транспорного засобу або ж він прийшов його лише забрати. 
Крім того, коли на місце події викликали власника автомобіля – ОСОБА_2 , ОСОБА_1 просив дозволу у поліцейських виїхати з кювету, щоб не засмучувати її такими своїми діями. Тобто, фактично визнав, що це саме він з`їхав у кювет. 
А тому, у працівників поліції були всі підстави для проведення огляду саме ОСОБА_1 на стан сп`яніння. 
Такі доводи апелянта суд розцінює як обрану лінію захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинене. 

Твердження апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду, а лише наполягав, щоб такий проводився у присутності двох свідків, то такі не ґрунтуються на вимогах закону. 
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Отже, зазначеною нормою КУпАП, у разі застосування працівниками поліції відеофіксації під час огляду водія на стан сп`яніння, участь двох свідків не передбачена. 
Крім того, на місці події ОСОБА_1 будь-яких вимог про проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або ж забезпечення його проїзду до медичного закладу у присутності двох свідків, не висував, що підтверджується даними відеозапису, наявного у матеріалах справи (а.с. 12). 

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис, наявний у матеріалах справи, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки переривається, на увагу суду не заслуговують, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, у тому числі, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. 
У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня норма, яка б передбачала правове визначення понять належності та допустимості доказів у справах про адміністративні правопорушення. Тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінально-процесуальному законодавстві.
Так, відповідно до приписів ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
В матеріалах справи наявний оптичний диск із відеозаписом означеної події. Із даних диску вбачається, що саме ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі. 
Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 .
Отже, наявний відеозапис події є належним та допустимим доказом у справі. 
А тому, відеофайл, як доказ вини ОСОБА_1 , був правильно оцінений судом відповідно до вимог ст. 252 КУпАП в сукупності з іншими доказами у справі та не спростовує винуватості останнього у вчиненому. 

Доводи апелянта про те, що поліцейський не видав направлення на проходження огляду в медичному закладі не ґрунтується на вимогах закону. Так, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння складається поліцейським у разі, коли останній погоджується на проходження такого огляду в медичному закладі. В даному випадку ОСОБА_1 у категоричній формі відмовився від проходження огляду в медичному закладі, а тому підстав для складення відповідного направлення не було. 

Твердження апелянта про те, що в порушення вимог КУпАП поліцейські його не відсторонили від керування транспортним засобом, є безпідставними, оскільки спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 239622 від 25 лютого 2022 року. 
Так, у протоколі вказано, що від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонений шляхом передачі тверезому водієві (а.с. 2).
Зазначене підтверджується і даними відеозаписів (а.с. 12, файл «0000000_00000020220225130330_0034»), відповідно до яких на місце події прибула власник автомобіля Toyota Yaris, д.н.з. НОМЕР_1 , – ОСОБА_2 , яка повідомила, що забирає цей транспортний засіб. 

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були підставами для зміни або скасування судового рішення.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини   ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, – відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 26 квітня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду                                                Федорова Н.О.