ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 р. 	Справа № 480/8808/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 (головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук)  по справі № 480/8808/21
за позовом      ОСОБА_1  
до    Краснопільської селищної ради Сумської області  
про визнання рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення Краснопільської селищної ради Сумської області № 464 від 28.05.2021 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства" в частині відмови позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 частини земельної ділянки за кадастровим номером 5922385400:08:001:0147;
- зобов`язати Краснопільську селищну раду Сумської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: Краснопільська селищна територіальна громада, Краснопільського району, Сумської області, земельна ділянка 5922385400:08:001:0147 (бажане розташування згідно графічних матеріалів - додатку до клопотання) для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га від 19.04.2021;
- вирішити питання розподілу судових витрат.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 позов задоволено.
Скасовано рішення Краснопільської селищної ради Сумської області № 464 від 28.05.2021 "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства" в частині відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки за кадастровим номером 5922385400:08:001:0147.
Зобов`язано Краснопільську селищну раду Сумської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 19.04.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Краснопільської селищної територіальної громади Сумської області.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Краснопільської селищної ради Сумської області судовий збір в сумі 908,00 грн.
В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного висновку, подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 12 131,50 грн.
В обґрунтування вимог зазначає, що судом безпідставно відмовлено у стягнені витрат на правову допомогу з огляду на відсутність доказів їх сплати, оскільки такі витрати у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 3 статті 134 КАС України), тобто, коли у сторони виникло зобов`язання за умовами договору з оплати адвокатських послуг.
Також, вважає, що суд першої інстанції під час прийняття рішення не мав враховувати відзив на позов, оскільки він не направлявся позивачу.
Натомість, зазначає, що заявлений позивачем розмір витрат на оплату правових послуг є співмірним зі складністю справи та обсягом робіт, витраченого часу. При цьому, просить врахувати, що відповідачем не подавалось клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, а суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи без наявності відповідного клопотання про заперечення їх розміру.
Краснопільська селищна рада Сумської області (далі - відповідач) не надала відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що доказів здійснення позивачем оплати наданих за договором про надання правничої допомоги послуг ( квитанції або інших платіжних документів, що підтверджують оплату таких послуг) на момент подання клопотання не надано, при цьому, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Враховуючи оскарження позивачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині стягнення витрат на правову допомогу та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Судом встановлено, що позивачем укладено договір про надання правничої допомоги № 10/06-2-21 від 10.06.2021з адвокатом Абідовим Р.Т. (а.с. 21-23)
Пунктом 4.4. Договору встановлено, що клієнт сплачує адвокату гонорар в національній валюті України готівкою або шляхом перерахування коштів на банківський рахунок замовника в сумі згідно акту приймання наданих послуг в 30-денний строк з дня винесення остаточного рішення по справі, яке набрало законної сили. 
Адвокатом в межах договору від 10.06.2021 надано позивачу наступні послуги на загальну суму 12 131,50 грн:
- зустріч, надання правової інформації, консультації і роз`яснень із правових питань клієнту, узгодження правової позиції щодо ненадання відповіді на клопотання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: Краснопільська селищна територіальна громада, Краснопільського району, Сумської області, земельна ділянка 5922385400:08:001:0147 (бажане розташування згідно графічних матеріалів - додатку до клопотання), для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га від 19.04.2021р. (витрачений час - 1 год., сума гонорару 1189,50 грн.);
- підготовка та подання скарги щодо ненадання відповіді на клопотання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: Краснопільська селищна територіальна громада, Краснопільського району, Сумської області, земельна ділянка 5922385400:08:001:0147 (бажане розташування згідно графічних матеріалів - додатку до клопотання), для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га від 14 червня 2021р. (витрачений час - 2 год., сума гонорару 2379,00 грн.);
- отримання, ознайомлення та правовий аналіз відповіді Краснопільської селищної ради Сумської області №02-27/2016 від 30.06.2021р. з витягом із рішення №464 від 28.05.2021 року "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства" на скаргу адвоката від 14 червня 2021р. (витрачений час - 1 год., сума гонорару 1189,50 грн.);
- зустріч, надання правової інформації, консультації і роз`яснень із правових питань клієнту, узгодження правової позиції щодо відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 5922385400:08:001:0147 у власність (витрачений час - 1 год., сума гонорару 1189,50 грн.);
- підготовка та подання адміністративного позову (витрачений час - 4 год., сума гонорару 6000,00 грн.);
- фотокопіювання, транспортні витрати (сума гонорару 184,00 грн.), що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 31.08.2021 (а.с. 29-30).
Колегія суддів зазначає, що позивач на підтвердження понесених витрат надав докази (крім доказів оплати послуг адвоката), зокрема щодо обсягу наданих послуг.
Суд першої інстанції відмовив позивачу у відшкодуванні витрат на правову допомогу, мотивуючи це відсутністю доказів на підтвердження фактичного отримання коштів за вказаним договором.
При цьому, судом факт надання професійної правничої допомоги адвокатом (обсяг наданих послуг їх виконання робіт, їх вартість) на вказану суму не спростовано, як і не обґрунтовано, чому надані документи не можуть бути підтвердженням реальності витрат на правову допомогу.
Надаючи оцінку правильності висновків суду першої інстанції в цій частині, колегія суддів зазначає, що питання застосування ч. 7 ст. 139 КАС України щодо доведеності розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу неодноразово було предметом дослідження у Верховному Суді. 
Так, відповідно до постанов Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року (справа № 686/5064/20), від 5 березня 2021 року (справа № 200/10801/19-а), від 16 березня 2021 року (справа № 520/12065/19), постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року (справа № 922/445/19), у яких сформульовано правовий висновок, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Таке правозастосування випливає з нової процедури відшкодування витрат на професійну правову допомогу, імплементованої у КАС України з 15 грудня 2017 року, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки належить сплатити.
Наведений підхід щодо визнання фактично здійсненими витрат за відсутності факту оплати вбачається також із практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Так, у рішенні по справі «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені, зазначивши наступне: «...хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Отже, представник заявника має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (див. вищезазначене рішення у справі «Савін проти України» (Savin v. Ukraine), п. 97)».
З огляду на наведене, висновок суду першої інстанції про відмову у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, через відсутність доказів оплати вказаних послуг, не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та вищенаведеними висновками Верховного Суду, у зв`язку з чим, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.
Щодо розміру витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Положеннями ч.ч. 3 та 4ст. 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5ст. 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 6ст. 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7ст. 135 КАС України).
З аналізу положень ст. 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20).
Як вже зазначалось, вартість витрат на правову допомогу, згідно наданих документів становить 12 131,50 грн.
Колегія суддів вказує, що наведені вище положення законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З огляду на це, відповідач зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами.
Водночас, в матеріалах справи відсутні докази подання відповідачем заперечень з приводу заявленого до відшкодування розміру судових витрат, не наведено жодного доводу, який би свідчив про неспівмірність заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу зі складністю справи, характером та обсягом виконаних адвокатом робіт або непідтвердження вимоги про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу належними та допустимими доказами.
З огляду на викладене, враховуючи відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу, що в силу наведеного вище правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц свідчить про відсутність потреби аналізу й оцінки доказів щодо співмірності заявлених витрат, колегія суддів вважає, що клопотання позивача про стягнення з відповідача, понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 12 131,50 грн підлягає задоволенню в повному обсязі.
Разом з тим, колегія суддів вважає помилковими доводи апелянта щодо безпідставного врахування судом першої інстанції відзиву на позов з огляду на неотримання його позивачем, оскільки відповідач надсилав як позивачу так і представнику його копії, що підтверджується квитанціями (а.с. 39-40).   
За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду щодо відсутності підстав для стягнення витрат на правову допомогу, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат на правову допомогу підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, понесених у суді першої інстанції в розмірі 12 131,50 грн.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 по справі № 480/8808/21 - скасувати в частині відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Краснопільської селищної ради Сумської області (42400, Сумська область, смт Краснопілля, вул. Мезенівська, 2, код ЄДРПОУ 04390104) витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції у розмірі 12 131 (дванадцять тисяч сто тридцять одна) грн 50 коп. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова