ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року 

м. Київ

справа № 761/29252/17
адміністративне провадження № К/9901/52719/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянув у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної пенітенціарної служби України 
на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22.02.2018 (суддя Савицький О.А.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2018 (колегія у складі суддів Кобаля М.І., Губської Л.В., Епель О.В.) 
у справі № 761/29252/17
за позовом ОСОБА_1 
до Державної пенітенціарної служби України, Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві 
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1.          У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної пенітенціарної служби України, Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві, в якому, просив:
-          визнати неправомірними дії ДПС України щодо відмови у підготовці та поданні до пенсійного органу документів для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах;
-          зобов`язати ДПС України підготувати та направити до ГУ ПФ України у місті Києві документи для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007№ 3-1;
-          зобов`язати ГУ ПФ України у місті Києві призначити пенсію за вислугу років на пільгових умовах з моменту звернення, а саме з 20.03.2017.
2.          Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22.02.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2018, позов задоволено частково:
-          визнано неправомірними дії Державної пенітенціарної служби України щодо відмови у підготовці та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на пільгових умовах;
-          зобов`язано Державну пенітенціарну службу України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві документи на ОСОБА_1 для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1;
-          стягнуто з Державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 грн.;
-          в решті вимог адміністративний позов відмовлено.
3.          08.06.2018 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної пенітенціарної служби України, у якій відповідач просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
4.          Ухвалою Верховного Суду від 18.06.2018 відкрито касаційне провадження. 

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом ДПС України № 243/ОС-16 від 30.09.2016 позивача звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, у зв`язку із скороченням штатів відповідно до п.5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п.4 ч.1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію». Вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні становить 20 років 01 місяць 15 днів, у пільговому обчисленні - 25 роки 09 місяців 29 днів.
6.          20.03.2017 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ України у місті Києві із заявою про призначення пенсію за вислугу років.
7.          Листом (рішенням) № 6920/03/Б-729 від 24.03.2017 ГУ ПФ України в м. Києві позивача було повідомлено, що призначення і виплати пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України. Порядком подання та оформлення документів для призначення пенсій, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, встановлено, що заяви про призначення пенсії подаються особами через уповноважені структурні підрозділи відповідних міністерств та служб, на які покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії, документів.
8.          21.03.2017 ОСОБА_1 звернувся до голови комісії з ліквідації ДПС України із заявою стосовно призначення останньому  пенсії за вислугу років.
9.          Листом ДПС України № 5/1-1079-Тл/2-17 від 23.05.2017 ОСОБА_1  було повідомлено, що станом на 30.09.2016, тобто на момент звільнення, календарна вислуга позивача становить 20 років 01 місяць, разом з тим, пенсія за вислугу років призначається за наявності, коли календарна вислуга років становить 22 календарних роки та 6 місяців і більше.
10.          Не погоджуючись з вищезазначеними діями та рішенням відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

11.          В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що Державна пенітенціарна служба України не уповноважена приймати рішення про призначення певного виду пенсії, а зобов`язана лише підготувати та подати відповідний пакет документів до органів Пенсійного фонду України.
12.          Також зазначав, що на час звернення із заявою про призначення пенсії наявна вислуга років, необхідна для призначення пенсії на підставі ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому відмова відповідачів у зарахуванні пільгової вислуги років при призначенні пенсії є протиправною, оскільки порушує його конституційні права на належний соціальний захист, передбачений ст. ст. 16, 64 Конституції України.
13.          Відповідачі заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність їх дій. 

ІV. ОЦІНКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14.          Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції,  виходив з того, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
15.          Разом з тим, на Державну пенітенціарну служби України, у випадку вирішення питання про призначення пенсії у відповідності до вище вказаного Закону позивачу, покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів.
16.          Отже, в даному випадку саме ДПтС України не виконала покладені на неї функції та не передала до ГУПФ України в м. Києві необхідний пакет документів для вирішення питання про призначення пенсії за вислугою років позивачу, а тому з боку ГУПФ України в м. Києві не було порушено права позивача, відсутня відмова в призначенні пенсії на пільгових умовах за вислугою років.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

17.          У касаційній скарзі відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права.
18.          Скаржник зазначає про те, що Державною пенітенціарною службою України було розглянуто звернення позивача щодо призначення пенсії за вислугу років та листом від 23.01.2017 № 5/1-1079-Тл/2-17 надано вичерпну відповідь  щодо такого нарахування, відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян», якою повідомлено, зокрема про відсутність підстави для призначення пенсії за вислугою років. 
19.          Відтак, Державною пенітенціарною службою України не приймалось рішення про призначення або відмову у призначенні певного виду пенсії, а лише надано вичерпну відповідь.
20.          Крім того, посилається на те, що позивач не має права на призначення пенсії за вислугу років на підставі статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки на день його звільнення вислуга років у календарному обчисленні складала 20 років 01 місяці 15 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років.
21.          Позивач відзиву на касаційну скаргу не подав.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

22.          Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов таких висновків.
23.          Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.
24.          Згідно з пунктами «б», «в» статті 17 Закону №2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; час роботи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
25.          Положеннями частини першої ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" визначено, що держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.
26.          Частиною 3 вказаної статті передбачено, що пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".
27.          Згідно частини 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
28.          Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
29.          На виконання зазначених вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджено постанову Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».
30.          Відповідно до абзацу 2 пункту «г» частини 3 Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.
31.          Вирішуючи справу №805/3923/18-а об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 дійшла наступного висновку: «<…> основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку <…>».
32.          У постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.
33.          Разом з цим, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України № 1522 від 02.11.2006 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007 (далі - Порядок № 3-1).
34.          Пунктом 1 Порядку № 3-1 визначено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб.
35.          Відповідно до положень Порядку № 3-1 на уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.
36.          Пунктами 12 і 13 Порядку № 3-1 визначено, що уповноважений структурний підрозділ     у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
37.          Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.
38.          У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.
39.          Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженими структурними підрозділами до органів, що призначають пенсії, мають бути завірені цими уповноваженими структурними підрозділами в установленому порядку.
40.          Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються безпосередньо заявниками до органів, що призначають пенсії, завіряються органами, що призначають пенсії.
41.          З аналізу вказаних правових норм вбачається, що на Державну пенітенціарну служби України, у випадку вирішення питання про призначення пенсії у відповідності до вище вказаного Закону, покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів.
42.          Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 08.06.2021 у справі № 360/3326/18, від 07.09.2021 у справі № 761/28991/17.
43.          Враховуючи викладене вище, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанції, які, задовольняючи частково позов, дійшли висновку, що відповідач припустився бездіяльності, ненадавши до Пенсійного органу документи, необхідні для призначення позивачеві пенсії.
44.          Доводи скаржника про те, що ним не приймалося будь-якого рішення про відмову чи призначенні певного виду пенсії є безпідставними, оскільки позивачем оскаржуються неправомірні дії відповідача, а не рішення. 
45.          Отже, мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів попередніх інстанцій не спростовують.
46.          Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 343, 350, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної пенітенціарної служби України  залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого  2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2018 року у справі №761/29252/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя                                                                                                                             В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                                             А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                                            О.П. Стародуб