ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/618/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/325/21 Категорія: 304090000 	Романенко В. А. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Нерушак Л. В. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       06 липня 2022 року Черкаський апеляційний суд  в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого         Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )         
Суддів                 Василенко Л.І., Карпенко О.В.
За участю секретаря Захарченко А.Д.
       
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
відповідач – ОСОБА_2 
особа, яка подає апеляційну скаргу – представник ОСОБА_1 – адвокат Гудзь О.С., представник ОСОБА_2 – адвокат Маньковський В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відео конференції апеляційні скарги представника ОСОБА_2 – адвоката Маньковського Володимира Петровича, представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2022 року, постановлене під головуванням судді Романенко В.А. 26.01.2022 року у приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси, повний текст рішення складений 01 лютого 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :

       14.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 27.12.2007 року ОСОБА_2 звернувся до Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» із заявою на оформлення кредитного пакету «Житлові рішення».
       14.01.2008 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Веліковою Н.А. за № 131, за умовами якого ОСОБА_4 продає та зобов?язується передати у власність, а ОСОБА_2 зобов`язується прийняти належну продавцю на праві власності квартиру за номером АДРЕСА_1 і сплатити її вартість за ціною та на умовах встановлених у договорі.
       Згідно до п. 4 договору купівлі-продажу квартира продана за 293800 гривень, що становить еквівалент 58178,20 доларів США, з яких 243300 гривень, що становить еквівалент 48178,20 доларів США покупець передав продавцю до підписання цього договору, а решту грошей в сумі 50500 гривень, що становить еквівалент 10000 доларів США покупець зобов`язується сплатити до 17 січня 2008 року, що повинно підтвердитись заявою продавця про отримання повного розрахунку, підпис на якій має бути засвідчений нотаріально.
       16.01.2008 року перед укладенням кредитного договору ОСОБА_2 ознайомився з умовами кредитування Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про що підписав пам`ятку клієнту про умови оформлення кредитного пакета «Житлові рішення».
       16.01.2008 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» було укладено кредитний договір № 2п/17/2008-840, за умовами якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості та платності грошові кошти у сумі 10180 (десять тисяч сто вісімдесят) доларів США в порядку та на умовах, визначених цим договором за програмою Житлові рішення «30/100».
       Відповідно до пункту 1.2. кредитного договору передбачено, що цільове використання кредиту: проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № б/н від 14.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Веліковою Н.А., зареєстрованого у реєстрі № 131, що укладений між позичальником та ОСОБА_4 , згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно (квартира), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
       Витрати позичальника пов`язані з оформленням кредиту.
        Оплата комісії за розрахунки за цим договором.
       Згідно з пунктом 1.3.1 кредитного договору відсотки за користування кредиту розраховуються банком на підставі ставки в розмірі 13,79 % на рік.
       Відповідно до пунктів 1.4, 3.3.4 кредитного договору банк надає кредит строком до січня 2023 року.
       Згідно з пунктом 3.1. кредитного договору надання кредиту проводиться шляхом зарахування на поточний рахунок обраного тарифного пакету при наявності належним чином оформленої заяви на переказ готівки, сума у якій зазначена у іноземній валюті - доларах США або видачі готівки позичальнику через касу банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки, сума у якій зазначена у іноземній валюті - доларах США.
Відповідно до пункту 3.3.1 кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 135,29 доларів США, починаючи з 10 лютого 2008 року.
Згідно з пунктом 7.3 кредитного договору сторони, керуючись ст. 259 ЦК України дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 (десяти) років.
       Відповідно до пункту 8.4 кредитного договору договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання позичальником прийнятих зобов?язань.
       В якості  забезпечення виконання  зобов?язань  позичальника за  кредитним договором було укладено договір поруки з ОСОБА_5   та договір іпотеки з самим позичальником, згідно якого узгодили, що ОСОБА_2  передає в  іпотеку, а ВАТ КБ «Надра» приймає в іпотеку квартиру за АДРЕСА_1 . 
       Згідно з п. 5.3. звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов?язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, вставленому ст. 38 Законом України «Про іпотеку». 
       Відповідно з п. 5.4. іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п. 5.3 цього договору.
       На виконання умов кредитного договору позичальник отримав кредит в сумі 10180 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 91 від 16.01.2008 року із власноручним підписом ОСОБА_2 та меморіальним ордером № 1 від 16.01.2008 року (оплата комісії за розрахунки за кредитним договором на виконання п. 1.2 договору).
       16.01.2008 року ОСОБА_4 своєю заявою повідомила, що отримала від ОСОБА_2 50500 гривень, що становить еквівалент 10000 доларів США в якості остаточного розрахунку по раніше укладеному між ними договору купівлі-продажу квартири з розстрочкою платежу.
       Проте, позичальник порушив свої зобов`язання за кредитним договором в розмірі та строків сплати щомісячної суми мінімально необхідного платежу, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед кредитором.
       З 04.02.2011 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» продовжило свою діяльність як правонаступник Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» у результаті зміни найменування юридичної особи та внесення відповідних змін до статуту.
       Постановою правління Національного банку України від 04.06.2016 року № 356 було постановлено відкликати банківську ліцензую та ліквідувати ПАТ «КБ «Надра».
       Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28 вересня 2020 року № 1764 відкликано повноваження ліквідатора публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», делеговані Білій Ірині Володимирівні рішенням виконавчої дирекції ПАТ «КБ «Надра» від 22 червня 2020 року № 1179 «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Надра», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб – повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Надра» здійснюються Фондом безпосередньо до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «КБ «НАДРА» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
       Процедура ліквідації ПАТ «КБ «Надра» наразі триває.
       Право вимоги за кредитним договором № 2п/17/2008-840 від 16.01.2008 року із забезпеченням було виставлено на електронний аукціон через електронний майданчик Prozorro (https://prozorro.gov.ua).
       21.08.2019 року за результатами електронного аукціону переможцем торгів є ОСОБА_1 .
       12.09.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2п/17/2008- 840 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором, за умовами якого первісний кредитор передає у власність новому кредитору, а новий кредитор приймає у власність права вимоги до позичальника за кредитним договором № 2п/17/2008-840 від 16.01.2008 року.
       Згідно до додатку № 1 до договору № 2п/17/2008-840 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 12.09.2019 року загальний розмір заборгованості позичальника на дату укладення договору становить 18471,25 доларів США, а саме : 7692,12 доларів США - основний борг, 4686,92 доларів США - відсотки, 6092,21 доларів США - пеня.
       Про заміну кредитора у зобов`язанні боржника було повідомлено листом, копія якого додається до позовної заяви.
       Жодних платежів на виконання кредитного договору позивачу (новому кредитору) не надходило.        
       Таким чином, розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 18471,25 доларів США, а саме : 7692,12 доларів США - основний борг, 4686,92 доларів США - відсотки, 6092,21 доларів США - пеня.  Тому, у зв?язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, позивач вимагає виконання зобов?язань за кредитом, відсотками, нарахованою пенею.
       Позивач ОСОБА_1 звертає увагу суду, що за весь період перебування права вимоги за кредитним договором у ОСОБА_1 , позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до боржника ОСОБА_2 , а відтак, позивач лише просить суд стягнути із відповідача ОСОБА_2 ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором.
       Пунктом 4.2.4. кредитного договору передбачено право кредитора вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій, якщо останній не вніс черговий платіж у термін, визначений пп. 3.3.3. цього договору.
       ПАТ «КБ «Надра» реалізувало право вимоги до боржника ОСОБА_2 на
електронних торгах у порядку пункту 5.4 Положенню про виведення неплатоспроможного банку з ринку, яке затверджено рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 року № 2, п. З Розділу VI. «Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.03.2016 року № 388.
       Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 18471,25 доларів США, а саме: 7692,12 доларів США – основний борг, 4686,92 доларів США – відсотки, 6092,21 доларів США – пеня та понесені у справі судові витрати.
03.03.2021 року ОСОБА_1 скерував до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7692,12 доларів США - основного боргу, 4686,92 доларів США - відсотків та 152115,27 гривень - пені і понесені у справі судові витрати.
       Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.
       Стягнуто з ОСОБА_6 (зареєстрованого: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_7 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП НОМЕР_2 ) 6 873,16 доларів США, що складаються з 5 734,3 доларів США – тіло кредиту, 1 138,86 доларів США – відсотки за користування кредитом. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
       Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Маньковського В.П., а ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Гудзя О.Є. оскаржили рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційні скарги.
       В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник ОСОБА_2 - адвокат Маньковський В.П. вказує, що оскаржуване рішення суду є незаконним і необґрунтованим, ухваленим без дотримання норм процесуального права, не відповідає завданню цивільного судочинства, а тому підлягає скасуванню.
       Скаржник зазначає в апеляційній скарзі, що сума заборгованості, яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь, не була підтверджена належними, допустимими і достатніми доказами по справі, на що неодноразово зверталась увага в суді першої інстанції.
Крім того, представник відповідача вважає, що позовна заява не містить взагалі жодного розрахунку сум, які позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 . 
Так, позивач ОСОБА_1 не зазначив ані період, за який відповідачу була нарахована вказана вище заборгованість, ані період та ставку нарахування відсотків за кредитом, ані період та ставку нарахування пені з посиланням на конкретну встановлену облікову ставку НБУ, ані інші складові такого розрахунку.
Також в апеляційній скарзі вказується, що матеріали справи не містять належних доказів, які підтверджують задоволені судом першої інстанції позовні вимоги позивача, а саме: суму 6 873,16 дол. США, що складаються з 5734,3 дол. США - тіло кредиту, 1138,86 дол. США - відсотки за користування кредитом.
       В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначається і те, що фактично, судом першої інстанції висновок про суму заборгованості був зроблений лише на підставі одного документа, який міститься в матеріалах справи - договору № 2п/17/2008-840 купівлі - продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором, укладеного 12.09. 2019 року між ПАТ КБ «Надра» і позивачем ОСОБА_1 .
Даний договір не містить ніякого розрахунку сум, які позивач просив стягнути з відповідача, за який відповідачу була нарахована вказана вище заборгованість, ані період та ставку нарахування відсотків за кредитом, ані період та ставку нарахування пені з посиланням на конкретну встановлену облікову ставку НБУ, ані інші необхідні складові такого розрахунку.
       В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Маньковський В.П. просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси у цивільній справі № 712/6312/21 від 26 січня 2022 року в частині задоволених судом позовних вимог, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
       В обгрунтування доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 - адвокат Гудзь О.Є. вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки, викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.
       В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що стягнення основної суми боргу та нарахованих процентів обмежується останніми трьома роками, а стягнення неустойки у формі пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, не можна визнати обґрунтованим. Тому, зважаючи на те, що останній платіж по кредитному договору було здійснено у 2015 році, а з позовом кредитор звернувся в 2021 році, то строк позовної давності 10 років, який визначено та погоджено сторонами, не був пропущений.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Гудзь О.С. просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 29022 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
04.04.2022 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 – адвоката Гудзя О.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 .
       У відзиві зазначається, що доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем та судом першої інстанції не підтверджено суми заборгованості відповідача перед позивачем.
       Представник ОСОБА_1 – адвокат Гудзь О.С. у відзиві вказує, що в матеріалах справи містяться квитанції про оплату кредиту за період з 2008 року по 2015 рік, надані відповідачем ОСОБА_2 , з яких вбачається весь рух коштів на виконання кредитного договору.
       Зокрема, останній платіж по кредиту здійснено 12.01.2015 року у сумі 1100 гривень.
       Отже, відповідач ОСОБА_2 визнавав умови кредитного договору та вносив кошти на погашення кредиту.
Позичальник належним чином свої обов?язки не виконує, а тому станом на 12.09.2019 року виникла заборгованість за договором у розмірі: 7692,12 доларів США - основного боргу, 4686,92 доларів США – відсотків та 152115,27 гривень – пені.
Таким чином, банк виконав свої зобов?язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 91 від 16.01.2008 року, проте
відповідач належним чином не виконує умови договору, який зобов?язувався виконувати та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов?язання згідно договору.
       Враховуючи викладене вище, невиконання відповідачем законної вимоги позивача та неповернення кредитних коштів та процентів, порушує права позивача, який згідно договору купівлі – продажу ( відступлення)  права вимоги за кредитним договором  став власником права  вимоги до позичальника за кредитним договором  № 2п/17/2008-840 від 16.01. 2008 року. 
       У відзиві представник ОСОБА_1 – адвокат Гудзь О.С. просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Маньковського Володимира Петровича залишити без задоволення.
       Сторони про день та час, місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується даними судових повісток про вручення, які повернулись на адресу суду.
       В судове засідання сторони не з?явились, надавши повноваження на участь у справі своїм представникам - адвокатам.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, які з?явились в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи та обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 – адвоката Гудзя О.С. підлягає до задоволення, апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення чи змінити його.
       Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права. 
       Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вищевказаним вимогам закону, оскільки судом допущено порушення вимог матеріального права та застосування строків позовної давності.
       Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог, але прийняв до уваги заяву відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки вказав, що позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, 14.01.2021 року, а тому пропустив трирічний строк позовної давності, який суд застосував, вказавши, що строк позовної давності враховує з 12.01.2018 року.
       Застосовуючи трирічний строк позовної давності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що заборгованість по тілу кредиту складає 5734,30 доларів США (за період з 12.01.2018 року по 12.09.2019 року (укладення договору № 2п/17/2008-840 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором) заборгованість по тілу кредиту становить 1567,20 доларів США + заборгованість по тілу кредиту за період з 12.10.2019 року по 12.01.2023 року становить 4167,20 доларів США); заборгованість по відсоткам за період з 12.01.2018 року по 12.09.2019 року складає 1138,86 доларів США.
       Суд першої інстанції прийшов до висновку, що заборгованість складає 6873,16 доларів США (заборгованість по тілу кредиту у розмірі 5734,30 доларів США + заборгованість по відсоткам у розмірі 1138,86 доларів США), яка підлягає до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 .
       Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та вимогам закону, так як судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
       Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
       Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 27.12.2007 року ОСОБА_2 звернувся до ВАТ КБ «Надра» та оформив анкету-заяву клієнта на оформлення кредитного пакету «Житлові рішення».
       14.01.2008 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Веліковою Н.А. за № 131, за умовами якого ОСОБА_4 продає та зобов?язується передати у власність, а ОСОБА_2 зобов`язується прийняти належну продавцю на праві власності квартиру за номером АДРЕСА_1 та сплатити її вартість за ціною та на умовах встановлених у договорі.
       Відповідно до п. 4 договору купівлі-продажу квартира продана за 293800 гривень, що становить еквівалент 58178,20 доларів США, з яких 243300 гривень, що становить еквівалент 48178,20 доларів США покупець передав продавцю до підписання цього договору, а решту грошей в сумі 50500 гривень, що становить еквівалент 10000 доларів США покупець зобов`язується сплатити до 17 січня 2008 року, що повинно підтверджуватись заявою продавця про отримання повного розрахунку, підпис на якій має бути засвідчений нотаріально.
       16.01.2008 року ОСОБА_2 ознайомився з умовами кредитування Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра», про що підписав пам`ятку клієнту про умови оформлення кредитного пакета «Житлові рішення».
       16.01.2008 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» укладено кредитний договір № 2п/17/2008-840, за умовами якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості та платності грошові кошти у сумі 10180 (десять тисяч сто вісімдесят) доларів США в порядку та на умовах, визначених цим договором за програмою «Житлові рішення «30/100».
       Відповідно до пункту 1.2. кредитного договору передбачено, що цільове використання кредиту: проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № б/н від 14.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Веліковою Н.А., зареєстрованого у реєстрі № 131, що укладений між позичальником та ОСОБА_4 , згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно (квартира), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Витрати позичальника пов`язані з оформленням кредиту.
Оплата комісії за розрахунки за цим договором.
       Згідно з пунктом 1.3.1 кредитного договору відсотки за користування кредиту розраховуються банком на підставі ставки в розмірі 13,79 % на рік.
Відповідно до пунктів 1.4, 3.3.4 кредитного договору банк надає кредит строком до 12 січня 2023 року.
       Згідно з пунктом 3.1. кредитного договору надання кредиту проводиться шляхом зарахування на поточний рахунок обраного тарифного пакету при наявності належним чином оформленої заяви на переказ готівки, сума у якій зазначена у іноземній валюті - доларах США або видачі готівки позичальнику через касу банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки, сума у якій зазначена у іноземній валюті - доларах США.
Відповідно до пункту 3.3.1 кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 135,29 доларів США, починаючи з 10 лютого 2008 року.
Згідно до пункту 8.4 кредитного договору договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання позичальником прийнятих зобов?язань.
       В якості  забезпечення виконання  зобов?язань  позичальника ОСОБА_2  за кредитним договором укладений договір поруки з  ОСОБА_5  та договір іпотеки із самим позичальником, в якому сторони узгодили, що ОСОБА_2  передає в іпотеку, а ВАТ КБ «Надра» приймає в іпотеку квартиру за АДРЕСА_1 .
       У відповідності п. 5.3. звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов?язання у порядку, встановленому ст. 37 Законом України «Про іпотеку». Права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, вставленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». 
       Згідно з п. 5.4. іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п. 5.3 цього договору.
       На виконання умов кредитного договору позичальник отримав кредит в сумі 10180 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 91 від 16.01.2008 року із власноручним підписом ОСОБА_2 та меморіальним ордером № 1 від 16.01.2008 року.
       16.01.2008 року ОСОБА_4 своєю заявою повідомила, що отримала від ОСОБА_2 50500 гривень, що становить еквівалент 10000 доларів США в якості остаточного розрахунку по раніше укладеному між ними договору купівлі-продажу квартири з розстрочкою платежу.
       Із 04.02.2011 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» продовжило свою діяльність, як правонаступник Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра», у результаті зміни найменування юридичної особи та внесення відповідних змін до статуту.
       Постановою правління Національного банку України від 04.06.2016 року № 356 було постановлено відкликати банківську ліцензую та ліквідувати ПАТ «КБ «Надра».
       Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28 вересня 2020 року № 1764 відкликано повноваження ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», делеговані Білій Ірині Володимирівні рішенням виконавчої дирекції ПАТ «КБ «Надра» від 22 червня 2020 року № 1179 «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Надра», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб – повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Надра» здійснюються Фондом безпосередньо до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «КБ «НАДРА» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Процедура ліквідації ПАТ «КБ «Надра» наразі триває.
       Право вимоги за кредитним договором № 2п/17/2008-840 від 16.01.2008 року із забезпеченням було виставлено на електронний аукціон через електронний майданчик Prozorro (https://prozorro.gov.ua).
21.08.2019 року за результатами електронного аукціону переможцем торгів став ОСОБА_1 .
12.09.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 укладений договір № 2п/17/2008- 840 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором, за умовами якого первісний кредитор передає у власність новому кредитору, а новий кредитор приймає у власність права вимоги до позичальника за кредитним договором № 2п/17/2008-840 від 16.01.2008 року.
Відповідно до додатку № 1 до договору № 2п/17/2008-840 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 12.09.2019 року загальний розмір заборгованості позичальника на дату укладення договору становить 18471,25 доларів США, а саме 7692,12 доларів США - основний борг, 4686,92 доларів США - відсотки, 6092,21 доларів США - пеня.
       Про заміну кредитора у зобов`язанні боржника було повідомлено листом.
        Колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе вказати, що з матеріалів справи вбачається, що жодних платежів на виконання умов кредитного договору позивачу (новому кредитору) не надходило від позичальника. Вище вказаний факт, зі сторони відповідача ОСОБА_2 спростований не був.
       Так, суд першої інстанції вірно послався, що згідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
       За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із системного аналізу цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини 1 статті 512 ЦК України у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
       Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
       Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13, постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 199/6596/14-ц та 11 квітня 2019 року у справі № 2/1522/7661/11.
       Згідно зі статтями 516, 517 ЦК України заміна кредитора у зобов?язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом; ця заміна не впливає на обов?язок боржника погашати кредит взагалі, в тому числі, первісному кредитору у випадку неповідомлення його про передачу права вимоги іншій особі.
       Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
       Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
       Відповідно до п. 2.2. договору № 2п/17/2008/840 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором) від 12.09.2019 року за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання первісним кредитором у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. цього договору, набуває усі права кредитора за основним договором, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання позичальником, фінансовими та майновими поручителями, правонаступниками/спадкоємцями позичальника зобов`язань за основним договором, а саме, але не обмежуючись, сплати основного зобов`язання, процентів, штрафних санкцій, неустойок у розмірах, передбачених основним договором. Новий Кредитор набуває усі права кредитора за основним договором у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення нарахування відсотків, договірного списання коштів з рахунку/рахунків позичальника, що надане первісному кредитору відповідно до умов основного договору. 
       Загальний розмір заборгованості на дату укладення цього договору, що обліковується на рахунках первісного кредитора, права вимог за якою відступаються, зазначений у Додатку № 1 до цього договору.
       Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно додатку № 1 до договору № 2п/17/2008-840 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 12.09.2019 року загальний розмір заборгованості позичальника на дату укладення договору становить 18471,25 доларів США, а саме: 7692,12 доларів США - основний борг, 4686,92 доларів США - відсотки, 6092,21 доларів США - пеня.
       Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, як в підтвердження позовних вимог так і в їх заперечення, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1 становить 18471,25 доларів США, а саме : 7692,12 доларів США - основний борг, 4686,92 доларів США - відсотки, 6092,21 доларів США (в еквіваленті 152115 грн.27 коп.) - пеня.
Стосовно застосування строку позовної давності судом першої інстанції, то колегія суддів апеляційного суду, виходить з наступного.
       Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів апеляційного суду, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що14.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а тому строк позовної давності необхідно застосовувати, починаючи з 12.01.2018 року. 
       Суд першої інстанції застосував до вимог про стягнення основного боргу та процентів загальний строк позовної давності (три роки), а до вимоги про стягнення пені – спеціальний строк позовної давності один рік.
       Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
       Відповідно до вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України та умов договору (пункту 4.1) пеня за порушення строків повернення кредиту визначена в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.
Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (стаття 258 цього Кодексу). 
       За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України.
       За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
       У справі, яка переглядається суд першої інстанції встановив, що згідно з умовами кредитного договору погашення кредиту повинне здійснюватись частинами згідно графіку.
       Оскільки умовами договору установлені окремі самостійні зобов`язання щодо повернення кредиту, то відповідальність за невиконання кожного з них настає окремо.
       За відсутності платежу кожного місяця виникає прострочення боржника за зобов`язаннями, а в кредитора виникає право на позов. Початок позовної давності для стягнення періодичних платежів необхідно обчислювати з дня невиконання позичальником кожного із зобов`язань.
       Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.
       Сторони мають право врегулювати в договорі, передбаченому актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами згідно ч. 2 ст. 6 ЦК України.
За змістом частини третьої цієї статті сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, однак не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
       Разом з тим, відповідно до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. 
       Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. 
       Виходячи з аналізу зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, якщо сторони кредитного договору досягли згоди про збільшення позовної давності за всіма або окремими вимогами і така домовленість за змістом і формою відповідає вимогам статті 6 і частини першої статті 259 ЦК України, то розрахунок розміру пені та штрафу слід провести за кожною вимогою в межах збільшеної позовної давності, установленої сторонами у договорі, ураховуючи періодичність платежів, визначених договором. 
Згідно з пунктом 7.3 кредитного договору сторони, керуючись ст. 259 ЦК України дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 (десяти) років, про що окремо вказано як у договорі, так і в позовній заяві. 
       Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж по кредитному договору було здійснено у 2015 році, а з позовом ОСОБА_1 звернувся в суд до відповідача ОСОБА_2 в січні 2021 році, а тому строк позовної давності (10 років) не було пропущено.
       За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що стягнення основної суми боргу та нарахованих процентів обмежується останніми трьома роками, а стягнення неустойки у формі пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду є необґрунтованим, таким, що не відповідає обставинам справи, що призвело до ухвалення помилкового рішення суду про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права.
       Отже, доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Гудзя О.С. є обґрунтованими, спростовують висновки районного суду щодо часткового задоволення позовних вимог, тому приймаються до уваги та підлягають задоволенню.
Твердження представника ОСОБА_2 – адвоката Маньковського В.П. є такими, що не спростовується матеріалами справи та не ґрунтується на нормах закону.
       Так, доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що позивачем ОСОБА_1 та судом першої інстанції не підтверджено суми заборгованості відповідача перед позивачем. 
       При цьому, в матеріалах справи містяться квитанції про оплату кредиту за період з 2008 по 2015 роки, надані відповідачем ОСОБА_2 , з яких вбачається весь рух коштів на виконання кредитного договору. Зокрема, останній платіж відповідачем ОСОБА_2 по кредиту здійснено 12.01.2015 року в сумі 1100 гривень. Отже, відповідач ОСОБА_2 визнавав умови кредитного договору та вносив кошти на погашення кредиту.
       Відповідно до пунктів 1.4, 3.3.4 кредитного договору банк надає кредит строком до 12 січня 2023 року.
       Згідно з пунктом 3.1. кредитного договору надання кредиту проводиться шляхом зарахування на поточний рахунок обраного тарифного пакету при наявності належним чином оформленої заяви на переказ готівки, сума у якій зазначена у іноземній валюті – доларах США, або видачі готівки позичальнику через касу банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки, сума у якій зазначена у іноземній валюті – доларах США.
       Відповідно до пункту 3.3.1 кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 135,29 доларів США, починаючи з 10 лютого 2008 року. 
       Згідно з пунктом 7.3 кредитного договору сторони, керуючись ст. 259 ЦК України дійшли згоди, збільшивши строк позовної давності до 10 (десяти) років.
       Як вбачається з матеріалів справи та було зазначено судом першої інстанції, що згідно до додатку № 1 до додаткової угоди № 5 від 14.04.2011 року до кредитного договору № 2п/17/2008-840 від 16.01.2008 року позичальнику встановлено щомісячну суму мінімально необхідного платежу.
       Натомість, будь-яких доказів, які б спростовували розмір заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем ОСОБА_2 суду не надано, як і не надано доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору.
       Таким чином, доводи представника ОСОБА_2 – адвоката Маньковського В.П. не є суттєвими, та зводяться до незгоди з вищезазначеною заборгованістю, яка не була спростована останнім.
       Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов?язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов?язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов?язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, неповно з?ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права та не дотримався норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
       Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
       Враховуючи, що апеляційним судом скасовано рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Маньковського В.П. залишено без задоволення, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Гудзя О.С. задоволено, за результатами розгляду якої позовні вимоги позивача задоволено, то апеляційним судом перерозподілу підлягають судові витрати, які підлягають стягненню пропорційно задоволених вимог. 
       Отже, стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 5256,92 грн. та апеляційної скарги 4951 грн. 22 коп., а всього у розмірі 10 208 грн. 15 коп. 
       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Маньковського Володимира Петровича – залишити без задоволення.
       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Гудзя Олександра Сергійовича - задовольнити. 
       Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від  26 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про стягнення заборгованості скасувати, прийняти нову постанову.
       Позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити.
       Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12379, 04 дол. США, з яких 7692,12 дол. США – основного боргу, 4686,92 дол. США – відсотків та 152115,27 грн. – пеня.
       Стягнути судові витрати за сплату судового збору за подання позову та апеляційної скарги із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 10 208 грн. 15 коп. пропорційно задоволених вимог.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно – процесуальним законодавством.
       Повний текст постанови складений 12 липня 2022 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Л.І. Василенко

О.В. Карпенко