П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
07 липня 2022 року
м. Київ
Справа № 9901/374/20
Провадження № 11-502заі21
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючої Рогач Л. І., 
судді-доповідача Золотнікова О. С.,
суддів Британчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Желєзного І. В., Катеринчук Л. Й., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В., Ткачука О. С., Штелик С. П.,
за участю:
секретаря судового засідання Сороки Л. П.,
представника позивача - Очеретяного О. Г.,
розглянула в судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року (судді Єресько Л. О., Данилевич Н. А., Жук А. В., Мартинюк Н. М., Мельник-Томенко Ж. М.) у справі № 9901/374/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про визнання протиправним і скасування рішення та
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.   У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом до ВРП, у якому просив визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 10 листопада 2020 року № 3069/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Сквирського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».
2.   На обґрунтування позову  ОСОБА_1 зазначив, що рішення ВРП від 10 листопада 2020 року № 3069/0/15-20 є упередженим та протиправним, необґрунтованим і таким, що не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотивів, якими відповідач обґрунтував викладені в оскаржуваному рішенні висновки. При ухваленні цього рішення було порушено права на розгляд питання неупередженим складом ВРП, а також участь судді у процесі його прийняття. 
3.    ОСОБА_1 указав, що 05 листопада 2020 року він звернувся до ВРП з клопотанням про відкладення розгляду питання про звільнення його з посади судді Сквирського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України до постановлення рішення Великою Палатою Верховного Суду щодо правомірності прийняття ВРП рішення від 23 червня 2020 року «Про відмову у звільненні ОСОБА_1 з посади судді Сквирського районного суду Київської області у зв`язку з поданням заяви про відставку». Крім того, 09 листопада 2020 року на додаток до вищевказаного клопотання позивач направив на електронну адресу ВРП клопотання про перенесення розгляду вищевказаного питання у зв`язку з його перебуванням з 09 листопада 2020 року на лікарняному як особи, яка відповідає визначенню випадку COVID-19. Отже,на думку позивача, ухвалюючи спірне рішення в період його тимчасової непрацездатності, ВРП грубо порушила вимоги частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпПУ), згідно з якою не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Крім того, на порушення вимог частини одинадцятої статті 51 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) копію спірного рішення ОСОБА_1 отримав у Сквирському районному суді Київської області лише 18 листопада 2020 року після закінчення лікування, а на адресу постійного місця проживання позивача вказане рішення не було направлене.
4.   На переконання ОСОБА_1 , відповідач грубо порушив вимоги законодавства щодо права участі особи та її захисту при розгляді дисциплінарної справи як під час ухвалення рішення Першою Дисциплінарною палатою ВРП від 19 червня 2020 року, так і під час розгляду питання про звільнення позивача з посади суддіВРП 10 листопада 2020 року, хоч у першому випадку він перебував у відпустці, а в другому - рішення ухвалено в період його тимчасової непрацездатності.
5.   Позивач також зауважив, що ухвалення спірного рішення про звільнення його з посади судді в межах строків на оскарження рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, попри неприйняття остаточного рішення у справі про звільнення з посади судді у зв`язку поданням заяви про відставку, прямо вказує на упередженість членів ВРП.
6.    ОСОБА_1 також звернув увагу на те, що в копії отриманого ним оскаржуваного рішення від 10 листопада 2020 року немає підписів голови та членів ВРП, а замість них зазначено слово «підпис».
7.   На думку позивача, члени ВРП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не мали права брати участь у голосуванні і відповідно підписувати оскаржуване рішення від 10 листопада 2020 року, оскільки брали участь у засіданні ВРП 22 жовтня 2020 року під час розгляду скарги на рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 19 червня 2020 року № 1890/1дп/1520 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Сквирського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України та висловили позицію щодо його звільнення. Зазначені обставини можуть викликати сумнів у неупередженості вказаних членів ВРП. Однак через відсутність позивача на засіданні ВРП 10 листопада 2020 року він був позбавлений можливості заявити відводи вищевказаним членам ВРП.
Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції
8.   Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 09 листопада 2021 року відмовив у задоволенні позову.
9.   Судове рішення мотивовано тим, що: фактичні обставини, які в сукупності дали ВРП підстави для висновку про наявність у діях судді ОСОБА_1 істотного дисциплінарного проступку, наслідком якого є звільнення з посади судді відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України, встановила і надала їм правову оцінку в аспекті підстав дисциплінарної відповідальності Перша Дисциплінарна палата ВРП у межах процедури дисциплінарного провадження та ВРП у пленарному складі за результатами розгляду скарги на рішення цього дисциплінарного органу; предмет доказування в цій справі не охоплює обставин, що слугували підставою для дисциплінарної відповідальності судді ОСОБА_1 , оскільки цим обставинам уже надано правову оцінку Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 20 травня 2021 року у справі № 11-398сап20; рішення ВРП про звільнення судді з посади не є рішенням про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, а лише приймається на його підставі, за своєю суттю таке рішення є кадровим; спірне рішення ВРП підписане всіма її 14 членами, які брали участь у його ухваленні, що вказує на ухвалення спірного рішення повноважним складом ВРП та підписання такого рішення всіма членами ВРП, які брали участь у його ухваленні.
10.        Суд першої інстанції також зауважив, що законодавство не передбачає обмежень щодо участі членів ВРП у засіданні цього колегіального органу під час розгляду питання про звільнення судді з мотивів, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.
11.        Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду указав, що спірне рішення ВРП містить посилання на визначені законом підстави для звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
12.        За висновком суду першої інстанції, дії відповідача щодо відмови в задоволенні клопотань позивача про відкладення розгляду питання про його звільнення з посади судді та, відповідно, щодо розгляду питання про звільнення позивача з посади судді за його відсутності не суперечать вимогам Закону № 1798-VIII. Оскільки спірне рішення ВРП про звільнення судді не є актом про припинення трудових відносин судді ОСОБА_1 та Сквирського районного суду Київської області, то передбачена статтею 40 КЗпПУ заборона звільнення працівника у період його тимчасової непрацездатності на спірні правовідносини не поширюється.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог
13.        Не погодившись із таким судовим рішенням,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, на обґрунтування якої зазначив, що воно є необґрунтованим і незаконним, прийнятим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, на підставі неповно з`ясованих обставин справи, а тому підлягає скасуванню.
14.        На думку скаржника, суд дійшов помилкового висновку про те, що ВРП під час прийняття оскаржуваного рішення від 10 листопада 2020 року діяла у межах та спосіб, визначені законами України, а також із дотриманням норм чинного законодавства.
15.         ОСОБА_1 вважає, що суд не надав правової оцінки законності дій членів ВРП щодо залишення ними під час ухвалення рішення про звільнення його з посади судді поза увагою двох клопотань позивача про перенесення розгляду зазначеного питання, а лише констатував, що ВРП вирішила відмовити в задоволенні цих клопотань.
16.        На переконання скаржника, суд при ухваленні спірного рішення помилково констатував, що передбачена статтею 40 КЗпПУ заборона звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності на спірні правовідносини не поширюється. Водночас суд зазначив, що рішення ВРП про звільнення судді з посади не є рішенням про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, а лише приймається на його підставі, за своєю суттю таке рішення є кадровим.
17.         ОСОБА_1 також зауважив, що спірне рішення суду від 09 листопада 2021 року зводиться до посилання на рішення Великої Палати Верховного Суду у справах № 9901/178/20 та № 11-398сап20. Однак суд не врахував, що при розгляді заяви ОСОБА_1 про звільнення у відставку ВРП не використала дискреційного повноваження щодо зупинення розгляду такої заяви, а здійснила розрахунок стажу роботи на посаді судді з порушенням вимог чинного законодавства, чим порушила право позивача на відставку. Попри оскарження позивачем указаного рішення, ВРП не взяла до уваги, що остаточного рішення у справі не прийнято, натомість звільнила суддю з посади з порушенням вимог законодавства, що залишилось поза увагою суду першої інстанції.
18.        Скаржник також навів інші доводи, аналогічні тим, які були викладені ним в адміністративному позові.
19.        На підставі викладеного  ОСОБА_1 просить скасувати рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року та прийняти нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Позиція інших учасників справи
20.        У відзиві на апеляційну скаргу ВРП зазначила, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спору правильно встановив усі обставини справи та дослідив надані докази, в результаті чого прийняв законне та обґрунтоване рішення.
21.        ВРП звертає увагу на те, що її рішення від 22 жовтня 2020 року № 2930/0/15-20 суддя ОСОБА_1 оскаржив у порядку, визначеному частиною сьомою статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), і постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2021 року у справі № 11-398сап20 йому відмовлено в задоволенні скарги. Отже, факт вчинення позивачем істотного дисциплінарного проступку та, як наслідок, правомірність рішення ВРП та її дисциплінарного органу про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення з посади є підтвердженим та не потребує доказування.
22.        Відповідач указав, що оскаржуване рішення ВРП прийнято повноважним складом та підписано всіма її членами, які брали участь у його ухваленні. При цьому суддя ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про засідання ВРП, на якому було прийнято оскаржуване рішення. Зміст цього рішення містить посилання на визначенні законом підстави для звільнення судді (пункт 3 частини шостої статті 126 Конституції України) та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків (рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 19 червня 2020 року № 1890/1дп/15-20 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, яке залишене без змін рішенням ВРП від 22 жовтня 2020 року № 2930/0/15-20).
23.        ВРП також указала, що її рішення про звільнення судді з посади не є рішенням про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, а лише приймається на його підставі. У такому рішенні ВРП не оцінює обставин та висновків дисциплінарного органу щодо змісту, характеру дисциплінарного проступку, виду дисциплінарної відповідальності та інших пов`язаних із цим питань, оскільки для цього Законом України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) та Законом № 1798-VIII передбачено процедуру перегляду ВРП рішень її дисциплінарного органу. Нормами названих вище законів не передбачено права ВРП переоцінювати вже встановлені нею обставини під час вирішення питання про звільнення судді з посади.
24.        У зв`язку з викладеним ВРП просить залишити апеляційну скаргу  ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржуване рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду - без змін.
Рух апеляційної скарги
25.        Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 07 лютого 2022 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року та витребувала з Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду адміністративну справу № 9901/374/20. 
26.        Ухвалою від 04 квітня 2022 року Велика Палата Верховного Суду призначила справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін на підставі положень частини першої статті 310 та частини п`ятої статті 262 КАС України.
27.        У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених у ній підстав.
28.        Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився. 
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції
29.        Указом Президента України від 12 січня 2007 року № 12/2007 ОСОБА_1 призначено строком на п`ять років суддею Сквирського районного суду Київської області. Постановою Верховної Ради України від 12 січня 2012 року № 4326-VI ОСОБА_1 обрано безстроково на посаду судді Сквирського районного суду Київської області.
30.        До ВРП 01 березня 2019 року за вхідним № 3-1449/0/7-19 надійшла дисциплінарна скарга   ОСОБА_10 та 02 квітня 2019 року за вхідним № 414/0/13-19 - дисциплінарна скарга Компанії з обмеженою відповідальністю «Цехріба Інвестментс Лімітед», подана через адвоката Павленка Г. С. , на дії судді Сквирського районного суду Київської області ОСОБА_1 під час розгляду справи № 376/2301/18.
31.        За цими скаргами Перша Дисциплінарна палата ВРП ухвалою від 20 грудня 2019 року № 3562/1дп15-19 відкрила дисциплінарну справу стосовно судді Сквирського районного суду Київської області ОСОБА_1 .
32.        Також до ВРП 18 грудня 2019 року за вхідним № Б-6813/0/7-19 надійшла дисциплінарна скарга   ОСОБА_12 на дії судді Сквирського районного суду Київської області ОСОБА_1 під час розгляду справ № 376/359/18 та № 376/1992/15-к.
33.        Ухвалою від 12 лютого 2020 року № 411/3дп/15-20 Третя Дисциплінарна палата ВРП відкрила дисциплінарну справу стосовно судді Сквирського районного суду Київської області ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю в його діях під час розгляду справи № 376/359/18 ознак дисциплінарного проступку, передбачених підпунктом «а» пункту 1, пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII. Щодо обставин, викладених у дисциплінарній скарзі стосовно дій судді Сквирського районного суду Київської області ОСОБА_1 під час розгляду справи № 376/1992/15-к, Третя Дисциплінарна палата ВРП на підставі пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1402-VIII дійшла висновку про відмову у відкритті дисциплінарної справи.
34.        Ухвалою від 18 лютого 2020 року № 504/0/15-20 ВРП об`єднала дисциплінарну справу стосовно судді ОСОБА_1 , відкриту за дисциплінарними скаргами  ОСОБА_10 та Компанії з обмеженою відповідальністю «Цехріба Інвестментс Лімітед», з дисциплінарною справою стосовно цього судді, відкритою за дисциплінарною скаргою  ОСОБА_12 , в одну дисциплінарну справу і передала її на розгляд Першої Дисциплінарної палати ВРП.
35.        19 червня 2020 року Перша Дисциплінарна палата ВРП прийняла рішення за № 1890/1дп/15-20 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Сквирського районного суду Київської області ОСОБА_1 », яким вирішено притягнути суддю Сквирського районного суду Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувати до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення його з посади судді.
36.        Як слідує з мотивувальної частини цього рішення, враховуючи характер порушень, допущених суддею ОСОБА_1 , Перша Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку, що такі порушення не мають характеру простої суддівської помилки, а містять ознаки грубої недбалості та є підставою для встановлення факту вчинення суддею ОСОБА_1 істотного дисциплінарного проступку у розумінні частини дев`ятої статті 109 Закону № 1402-VIII, що є несумісним зі статусом судді.
37.        Не погодившись із рішенням Першої Дисциплінарної палати ВРП від 19 червня 2020 року № 1890/1дп/15-20, ОСОБА_1 подав до ВРП скаргу на це рішення.
38.        Розглянувши скаргу ОСОБА_1 , ВРП 22 жовтня 2020 року прийняла рішення № 2930/0/15-20 «Про залишення без змін рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 19 червня 2020 року № 1890/1дп/15-20 про притягнення судді Сквирського районного суду Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».
39.        У цьому рішенні ВРП погодилася з висновками її Першої Дисциплінарної палати про те, що поведінка судді Сквирського районного суду Київської області ОСОБА_1 під час розгляду справ № 376/2301/18 та № 376/359/18 свідчить про наявність у його діях складу дисциплінарних проступків, передбачених підпунктами «а», «в» пункту 1 та пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII (внаслідок недбалості істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, призвело до порушення правил щодо юрисдикції суду; порушення засад гласності і відкритості судового процесу; внаслідок грубої недбалості допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод та інше грубе порушення закону, що призвело до істотних негативних наслідків).
40.        26 жовтня 2020 року до ВРП надійшло подання її Першої Дисциплінарної палати (вх. № 10140/0/8-20) про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Сквирського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України відповідно до рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 19 червня 2020 року № 1890/1дп/15-20.
41.        Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між членами ВРП від 26 жовтня 2020 року доповідачем щодо вказаного подання визначено члена ВРП ОСОБА_2 .
42.        Надісланими на адресу Сквирського районного суду Київської області листами від 29 жовтня 2020 року за вихідними № 38737/0/9-20 та № 38738/0/9-20 (т. 2, а. с. 173, 174) ВРП повідомила суддю ОСОБА_1 про призначення засідання ВРП з питання про його звільнення з посади судді Сквирського районного суду Київської області на 10 годину 10 листопада 2020 року. Крім того, таке повідомлення оприлюднено на офіційному вебсайті ВРП. У цьому ж повідомленні позивачу роз`яснено право взяти участь у засіданні ВРП в режимі відеоконференції та проінформовано, що згідно з абзацом другим частини третьої статті 56 Закону № 1798-VIII неявка судді на засідання ВРП незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.
43.        Згідно з листом Сквирського районного суду Київської області від 09 листопада 2020 року № 01-05/17/2020 суддя ОСОБА_1 03 листопада 2020 року під розпис отримав лист ВРП від 29 жовтня 2020 року № 38737/0/9-20 (т. 2, а. с. 181).
44.        05 листопада 2020 року ОСОБА_1 направив на електронну адресу ВРП клопотання про відкладення розгляду питання про звільнення його з посади судді Сквирського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України відповідно до рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 19 червня 2020 року № 1890/1дп/15-20 до постановлення рішення Великою Палатою Верховного Суду щодо правомірності прийняття ВРП рішення про відмову у звільненні ОСОБА_1 з посади судді Сквирського районного суду Київської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.
45.        На обґрунтування цього клопотання позивач повідомив, що 05 жовтня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду прийняв рішення у справі № 9901/178/20, яким відмовив у задоволенні його позову до ВРП про визнання протиправним і скасування її рішення від 23 червня 2020 року № 1947/0/15-20 «Про відмову у звільненні ОСОБА_1 з посади судді Сквирського районного суду Київської області у зв`язку із поданням заяви про відставку». Не погодившись з указаним рішенням, позивач 04 листопада 2020 року направив апеляційну скаргу до Великої Палати Верховного Суду.
46.        09 листопада 2020 року суддя ОСОБА_1 додатково до клопотання від 05 листопада 2020 року направив на електронну адресу ВРП клопотання (вх. № 5091/0/6-20) про перенесення питання про його звільнення на іншу дату у зв`язку з його тимчасовою непрацездатністю. У додаток до цього клопотання позивач надав направлення на лабораторне тестування матеріалу від особи, яка відповідає визначенню випадку COVID-19, хворої на пневмонію.
47.        Згідно з витягом з протоколу засідання ВРП від 10 листопада 2020 року № 87 на засіданні були присутні 14 її членів. Суддя Сквирського районного суду Київської області ОСОБА_1 не з`явився на засідання ВРП, про дату, місце та час проведення якого був повідомлений належним чином. Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду питання про його звільнення з посади судді Сквирського районного суду Київської області, ВРП вирішила відмовити в їх задоволенні та розглянути питання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Сквирського районного суду Київської області. За таке рішення одноголосно проголосували всі присутні на засіданні члени ВРП.
48.        10 листопада 2020 року ВРП, розглянувши матеріали подання її Першої Дисциплінарної палати про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Сквирського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України, прийняла рішення № 3069/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Сквирського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».
49.        Як слідує з витягу з протоколу засідання ВРП від 10 листопада 2020 року № 87, «за» звільнення позивача з посади судді проголосували усі присутні на засіданні члени ВРП.
50.        Відповідно до листка непрацездатності серії АДЯ № 290515 ОСОБА_1 звільнено від роботи з 09 по 18 листопада 2020 року, причина непрацездатності - захворювання загальне (1), режим - амбулаторний.
51.        Суд першої інстанції також установив, що 19 листопада 2020 року ОСОБА_1 подав до Великої Палати Верховного Суду скаргу на рішення ВРП від 22 жовтня 2020 року № 2930/0/15-20 «Про залишення без змін рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 19 червня 2020 року № 1890/1дп/15-20 про притягнення судді Сквирського районного суду Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності», ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Першої Дисциплінарної палати від 19 червня 2020 року № 1890/1дп/15-20, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді подання про звільнення з посади судді з підстав вчинення ним істотного дисциплінарного проступку.
52.        30 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із цим позовом про оскарження рішення ВРП від 10 листопада 2020 року № 3069/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Сквирського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України», зокрема, з підстав незгоди з рішенням ВРП від 22 жовтня 2020 року № 2930/0/15-20 «Про залишення без змін рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 19 червня 2020 року № 1890/1дп/15-20 про притягнення судді Сквирського районного суду Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності», скаргу на яке ним подано до Великої Палати Верховного Суду 19 листопада 2020 року (справа № 11-398сап20), а також незгоди з рішенням ВРП від 23 червня 2020 року № 1947/0/15-20 «Про відмову у звільненні ОСОБА_1 з посади судді Сквирського районного суду Київської області у зв`язку з поданням заяви про відставку», яке ним також оскаржено до Верховного Суду (справа № 9901/178/20).
53.        Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2021 року у справі № 11-398сап20 залишено без задоволення скаргу ОСОБА_1 на рішення ВРП від 22 жовтня 2020 року № 2930/0/15-20, ухвалене за результатами перегляду рішення її Першої Дисциплінарної палати від 19 червня 2020 року № 1890/1дп/15-20.
54.        Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 на вказане рішення ВРП, Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що оскаржуване рішення ВРП, яка погодилася з рішенням її дисциплінарного органу, не містить підстав для визнання цього рішення незаконним чи необґрунтованим.
55.        Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 9901/178/20 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправним і скасування її рішення від 23 червня 2020 року № 1947/0/15-20 «Про відмову у звільненні ОСОБА_1 з посади судді Сквирського районного суду Київської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» та про зобов`язання ВРП повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 травня 2020 року про звільнення у відставку.
56.        Постановою Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 9901/178/20 (провадження № 11-372заі20) рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року змінено шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
57.        Змінюючи рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року, Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що при вирішенні питання про звільнення судді у відставку за заявою, поданою суддею під час розгляду дисциплінарної справи щодо нього, пріоритетне значення має встановлення / невстановлення в діях такого судді складу дисциплінарного проступку.
58.        Отже, урахувавши обставини справи, а саме відкриття дисциплінарної справи щодо судді ОСОБА_1 до подачі ним заяви про звільнення у відставку, ухвалення дисциплінарним органом рішення про притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності до розгляду його заяви про відставку, а також тимчасове відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя до прийняття ВРП рішення від 23 червня 2020 року про відмову у звільненні у зв`язку з поданням заяви про відставку, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про неможливість захисту начебто порушеного права позивача на відставку шляхом оскарження рішення відповідача від 23 червня 2020 року.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
59.        Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
60.        Частиною шостою статті 126 Конституції України встановлено підстави для звільнення судді, однією з яких є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді (пункт 3).
61.        Порядок притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності визначено Конституцією України, Законом № 1402-VIII та Законом № 1798-VIII.
62.        Статтею 108 Закону № 1402-VIII установлено, що дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати ВРП у порядку, визначеному Законом № 1798-VIII, з урахуванням вимог цього Закону.
63.        Зокрема, відповідно до пункту 6 частини першої та пункту 1 частини восьмої статті 109 Закону № 1402-VIII одним із видів дисциплінарного стягнення стосовно судді є подання про звільнення судді з посади, який застосовується у разі вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.
64.        Істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтуванням обов`язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, може бути визнаний, зокрема, факт допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду (пункт 1 частини дев`ятої статті 109 Закону № 1402-VІІІ).
65.        Статтею 112 Закону № 1402-VIII передбачено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України.
66.        Відповідно до статті 131 Конституції України в Україні діє ВРП, яка, зокрема, ухвалює рішення про звільнення судді з посади (пункт 4 частини першої цієї статті).
67.        Статтею 1 Закону № 1798-VIII передбачено, що ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
68.        Відповідно до статті 18 Закону № 1798-VIII ВРП є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п`ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складення ними присяги.
69.        Згідно із частиною другою статті 30 Закону № 1798-VIII засідання ВРП у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.
70.        На підставі частин першої та третьої статті 56 Закону № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні ВРП.
Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна), ВРП розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.
71.        Частиною другою статті 57 Закону № 1798-VIII установлено, що рішення ВРП про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 
2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні; 
3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
72.        Згідно із частиною першою статті 5, частиною другою статті 30 Закону № 1798-VIII ВРП складається з двадцяти одного члена. Її засідання у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.
73.        Наявні в матеріалах справи документи, зокрема витяг з протоколу засідання ВРП від 10 листопада 2020 року № 87 та ксерокопія оскаржуваного рішення ВРП, свідчать про те, що це рішення підписане повноважним складом ВРП та всіма її 14 членами, які брали участь у його ухваленні.
74.        У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що члени ВРП, а самеОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , не мали права брати участь у голосуванні та відповідно підписувати рішення від 10 листопада 2020 року, оскільки брали участь у засіданні ВРП 22 жовтня 2020 року під час розгляду скарги на рішення її Першої Дисциплінарної палати від 19 червня 2020 року № 1890/1дп/1520 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Сквирського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України та висловили позицію щодо його звільнення. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також зазначив про упередженість членів ВРП під час прийняття оскаржуваного рішення.
75.        Відповідно до частини восьмої статті 51 Закону № 1798-VIII у розгляді скарги на рішення Дисциплінарної палати ВРП не беруть участі члени ВРП, які входять до Дисциплінарної палати, що ухвалила оскаржуване рішення. Член Дисциплінарної палати, який був доповідачем у дисциплінарній справі при її розгляді Дисциплінарною палатою, має право виступити на засіданні ВРП, у якому розглядається скарга на рішення Дисциплінарної палати, із доповіддю щодо рішення Дисциплінарної палати.
76.        Таким чином, указаною нормою встановлено неможливість участі в розгляді скарги на рішення Дисциплінарної палати ВРП про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді тих членів ВРП, які брали участь у прийнятті цією Дисциплінарною палатою оскаржуваного рішення про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. 
77.        Однак як указана норма, так і Закон № 1798-VIII у цілому не містять застережень щодо неможливості членам ВРП брати участь у розгляді подання Дисциплінарної палати про звільнення судді з посади, якщо вони брали участь у розгляді дисциплінарної справи щодо притягнення цього судді до дисциплінарної відповідальності.
78.        Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає безпідставними наведені вище доводи ОСОБА_1 , оскільки вони не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.
79.        Таким чином, немає підстав, визначених пунктами 1 та 2 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII, для скасування оскаржуваного рішення відповідача.
80.        Оцінюючи рішення ВРП від 10 листопада 2020 року № 3069/0/15-20 на його відповідність пункту 3 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII, Велика Палата Верховного Суду вважає, що це рішення містить конкретну підставу звільнення позивача, визначену Конституцією України, та є вмотивованим.
81.        Так,підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади судді слугувало рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 19 червня 2020 року № 1890/1дп/1520, залишене без змін рішенням ВРП від 22 жовтня 2020 року № 2930/0/15-20, про притягнення судді Сквирського районного суду Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом застосування дисциплінарного стягнення у виді внесення подання ВРП про звільнення його з посади судді.
82.        Крім цього, зазначене рішення ВРП було предметом судового розгляду в порядку, визначеному частиною сьомою статті 266 КАС України, і Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 травня 2021 року (провадження № 11-398сап20) відмовила в задоволенні скарги ОСОБА_1 .
83.        Вказане судове рішення Великої Палати Верховного Суду мотивоване тим, що рішення ВРП від 22 жовтня 2020 року № 2930/0/15-20 містить обґрунтовані мотиви, з яких цей орган дійшов висновку про наявність правових підстав для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.
84.        У судовому рішенні вказано, що: ВРП слушно погодилася з рішенням її Першої Дисциплінарної палати про те, що порушення, яке вчинив ОСОБА_1 , підпадає під правову кваліфікацію, яку сформулювала Дисциплінарна палата; ВРП обґрунтовано схвалила рішення Дисциплінарної палати про відсутність підстав для звільнення судді від дисциплінарної відповідальності; ВРП перевірила і не поставила під сумнів того, що вибір виду дисциплінарного стягнення провадився на підставі характеру вчиненого суддею діяння, відомостей про особу судді та обставин, що впливають на дисциплінарну відповідальність, з розуміння того, що проступок вчинив саме суддя і саме у сфері правосуддя, а також наскільки дії судді під час здійснення провадження у справі були об`єктивними, відповідали вимогам закону.
85.        Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що: наведені в спірному рішенні результати розгляду скарги судді ОСОБА_1 на рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП вмотивовані, ґрунтуються на належних і допустимих доказах, рішення ухвалене на підставі закону та з урахуванням принципу пропорційності; передбачених статтею 52 Закону № 1798-VIII обов`язкових підстав для скасування спірного рішення ВРП немає; ВРП діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом № 1798-VIII.
86.        Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
87.        Згідно з положеннями частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
88.        Таким чином, у силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України факт вчинення позивачем істотного дисциплінарного проступку та, як наслідок, правомірність рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її дисциплінарного органу про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді подання про його звільнення з посади, не потребують доказування.
89.        Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово вказувала на те, що в межах судового розгляду, предметом якого є законність рішення ВРП про звільнення судді, не можуть оцінюватись обставини дисциплінарної справи відносно судді (у тому числі мотиви ВРП та оцінка нею обставин, що стали підставою для прийняття рішення в межах дисциплінарного провадження стосовно судді, а також окремі процедурні рішення цього органу).
90.        Отже, рішення ВРП від 10 листопада 2020 року № 3069/0/15-20 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, підстав для скасування вказаного рішення відповідно до частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII немає.
91.        Як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що при розгляді його заяви про звільнення у відставку ВРП не використала дискреційного повноваження щодо зупинення розгляду такої заяви, а провела розрахунок стажу роботи на посаді судді з порушенням вимог чинного законодавства, чим порушила право позивача на відставку.
92.        Разом із цим, як установив суд першої інстанції, рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 9901/178/20 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправним і скасування рішення ВРП від 23 червня 2020 року № 1947/0/15-20 «Про відмову у звільненні ОСОБА_1 з посади судді Сквирського районного суду Київської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» та про зобов`язання ВРП повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 травня 2020 року про звільнення у відставку.
93.        Постановою Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 9901/178/20 (провадження № 11-372заі20) рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року змінено шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції постанови Великої Палати.
94.        Змінюючи рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року, Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що при вирішенні питання про звільнення судді у відставку за заявою, поданою суддею під час розгляду дисциплінарної справи щодо нього, пріоритетне значення має встановлення / невстановлення в діях такого судді складу дисциплінарного проступку.
95.        Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про неможливість захисту начебто порушеного права позивача на відставку шляхом оскарження рішення відповідача від 23 червня 2020 року.
96.        Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що виходячи з доводів, викладених ОСОБА_1 у позовній заяві та в апеляційній скарзі, позивач фактично просить суд втрутитися в остаточні постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2021 року (провадження № 11-398сап20) та від 07 липня 2021 року у справі № 9901/178/20 (провадження № 11-372заі20), які набрали законної сили, переглянути ці постанови та дійти висновків, протилежних тим, що зроблені у вказаних постановах.
97.        Водночас право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, повинне тлумачитись у світлі преамбули цієї Конвенції, яка проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, що передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження щодо перегляду мають здійснюватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами. 
98.        У цій справі питання про зміну висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих щодо позивача в постановах від 20 травня 2021 року (провадження № 11-398сап20) та від 07 липня 2021 року у справі № 9901/178/20 (провадження № 11-372заі20), ОСОБА_1 ставить в іншому провадженні - за позовом про визнання протиправним і скасування рішення відповідача від 10 листопада 2020 року № 3069/0/15-20 про його звільнення з посади судді Сквирського районного суду Київської області. 
99.        При цьому позивач у провадженнях № 11-398сап20 та № 11-372заі20 наводив ті самі аргументи, які наводить у справі № 9901/374/20 і на які отримав відповіді у постановах від 20 травня 2021 року (провадження № 11-398сап20) та від 07 липня 2021 року у справі № 9901/178/20 (провадження № 11-372заі20).
100.    З огляду на це особливих чи непереборних обставин, які могли б виправдати втручання в остаточні постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2021 року (провадження № 11-398сап20) та від 07 липня 2021 року у справі № 9901/178/20 (провадження № 11-372заі20), немає.
101.    Викладене вище відхиляє необхідність надання Великою Палатою Верховного Суду оцінки наведеним в апеляційній скарзі доводам скаржника про порушення, які, на його думку, допустила ВРП під час ухвалення рішення від 22 жовтня 2020 року № 2930/0/15-20 про залишення без змін рішення її Першої Дисциплінарної палати від 19 червня 2020 року № 1890/1дп/1520, а також при ухваленні рішення від 23 червня 2020 року № 1947/0/15-20 «Про відмову у звільненні ОСОБА_1 з посади судді Сквирського районного суду Київської області у зв`язку з поданням заяви про відставку», оскільки таким доводам надано оцінку в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2021 року (провадження № 11-398сап20) та від 07 липня 2021 року у справі № 9901/178/20 (провадження № 11-372заі20).
102.    З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає правильними висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
103.    Посилання скаржника на те, що суд не надав правової оцінки законності дій членів ВРП щодо залишення ними під час ухвалення рішення про звільнення з посади судді від 10 листопада 2020 року поза увагою двох клопотань позивача про перенесення розгляду зазначеного питання, чим порушив його право на участь у прийнятті рішення щодо нього, не є слушними з огляду на таке.
104.    Відповідно до частини п`ятої статті 30 Закону № 1798-VIII особа, питання щодо якої має розглядатися ВРП, повідомляється про такий розгляд не пізніш як за десять календарних днів до дня засідання, крім випадків, якщо законом не вимагається участь такої особи у засіданні, а також якщо інше не визначено цим Законом.
105.    Указаною вище частиною третьою статті 56 Закону № 1798-VIII, зокрема, визначено, що неявка судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.
106.    Як установив суд першої інстанції, листами від 29 жовтня 2020 року за вихідними № 38737/0/9-20 та № 38738/0/9-20 (т. 2, а. с. 173, 174) ВРП повідомила суддю ОСОБА_1 про призначення на 10 годину 10 листопада 2020 року засідання ВРП, до проєкту порядку денного якого включено питання про його звільнення з посади судді Сквирського районного суду Київської області. Крім того, таке повідомлення оприлюднено на офіційному вебсайті ВРП. У цьому ж повідомленні позивачу роз`яснено право взяти участь у засіданні ВРП в режимі відеоконференції та проінформовано, що згідно з абзацом другим частини третьої статті 56 Закону № 1798-VIII неявка судді на засідання ВРП незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.
107.    Згідно з листом Сквирського районного суду Київської області від 09 листопада 2020 року № 01-05/17/2020 суддя ОСОБА_1 03 листопада 2020 року під розпис отримав лист ВРП від 29 жовтня 2020 року № 38737/0/9-20 (т. 2, а. с. 181).
108.    Про обізнаність ОСОБА_1 з фактом призначення засідання ВРП на 10 листопада 2020 року свідчать його клопотання від 05 та 09 листопада 2020 року про відкладення розгляду питання про звільнення його з посади судді Сквирського районного суду Київської області, які були розглянуті членами ВРП згідно з протоколом засідання ВРП від 10 листопада 2020 року № 87.
109.    Отже, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду ВРП питання щодо звільнення з посади судді, ОСОБА_1 10 листопада 2020 року не прибув на засідання ВРП, а також не взяв участі в ньому в режимі відеоконференції, відтак цей орган на підставі наведених вище положень частини третьої статті 56 Закону № 1798-VIII мав право розглянути вказане питання за його відсутності, про що також обґрунтовано зазначив суд першої інстанції.
110.    Необґрунтованими є також посилання скаржника на порушення ВРП статті 40 КЗпПУ з огляду на таке.
111.    Так, відповідно до частини третьої статті 40 КЗпПУ не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.
112.    Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону № 1402-VIII голова місцевого суду видає на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв`язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ.
113.    Отже, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період перебування працівника у відпустці або на лікарняному. 
114.    Разом із цим голова місцевого суду видає на підставі акта про звільнення судді з посади відповідний наказ.
115.    Аналізуючи наведене у взаємозв`язку з нормами статті 24 Закону № 1402-VIII, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що питання звільнення ОСОБА_1 з посади судді Сквирського районного суду Київської області покладено на голову цього суду шляхом видання відповідного наказу, відтак кадрове рішення ВРП від 10 листопада 2020 року № 3069/0/15-20 не порушує вимог частини третьої статті 40 КЗпПУ.
116.    Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 9901/223/19 (провадження № 11-274заі20) та від 15 вересня 2021 року у справі № 800/234/17 (провадження № 11-106заі21).
117.    Інші доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , також не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення цього суду.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
118.    Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
119.    На підставі частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
120.    Оскільки Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду розглянув справу з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, то апеляційна скарга  ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 266, 308, 310, 315, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуюча                                                                                                                 Л. І. Рогач
Суддя-доповідач                                                                                                      О. С. Золотніков
Судді:                                          В. В. Британчук                                                         К. М. Пільков
                                                      Ю. Л. Власов                                                              О. Б. Прокопенко
                                                     І. В. Григор`єва                                                         О. М. Ситнік
                                                     М. І. Гриців                                                            В. М. Сімоненко
                                                     Д. А. Гудима                                                              І. В. Ткач
                                                     Ж. М. Єленіна                                                       О. С. Ткачук
                                                     І. В. Желєзний                                                      С. П. Штелик
                                                     Л. Й. Катеринчук