ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2022 року          м.Дніпро         Справа №  908/2356/19
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.
при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.
представники сторін:
від позивача: Овчарук О.О., адвокат; 
від відповідача: Зіньковська Н.В., дов. №Др-25-0122 від 24.01.2022, адвокат; 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.12.2019, ухвалене суддею Науменко А.О., повний текст якого складений 03.01.2020, у справі №908/2356/19 
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз", м. Запоріжжя
про стягнення 49 353 014,23 грн,
ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Запоріжгаз” (далі - Відповідач) 49 353 014,23 грн, з яких: 38 830 561,22 грн – інфляційні втрати та 10 522 453,01 грн – 3% річних.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на виконання умов договору № 13-215-ВТВ на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, укладеного сторонами, протягом січня 2013 року - грудня 2015 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 553427353,98 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Відповідач за отриманий від позивача природний газ розрахувався несвоєчасно та не у повному обсязі. Залишок заборгованості у розмірі 191 364 989,99 грн не сплатив. Враховуючи не сплату відповідачем позивачу заборгованості у розмірі 191 364 989,99 грн, позивач просить стягнути з відповідача 38 830 561,22 грн  інфляційних втрат за період з вересня 2019 по травень 2019 та 10 522 453,01 грн  3% річних за період з 12.09.2017 по 12.07.2019, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.12.2019 у справі №908/2356/19   позов задоволено повністю.
Стягнуто з Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз", на користь Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 38 830 561 грн 22 коп.   інфляційних втрат, 10 522 453 грн 01 коп. 3% річних та 672  350   грн 00 коп. судового збору.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 24.12.2019 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
При цьому, заявник апеляційної скарги посилається на те, що відповідно до п. 1.2 договору № 13-215-ВТВ від 04.01.2013 газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробничо-технологічних витрат (ВТВ) та нормованих втрат. Можливість відповідача розрахуватись за природний газ для потреб ВТВ перед позивачем прямо залежить від затвердженого граничного допустимого розміру ВТВ, а також від наявності та суми, передбаченої у тарифі на розподіл природного газу відповідної складової.
А оскільки покупець, як суб`єкт природної монополії, обмежений у своєму праві здійснення інших видів господарської діяльності (розділ II Ліцензійних умов з розподілу), зважаючи, що діяльність з розподілу природного газу здійснюється AT "Запоріжгаз" в умовах імперативного державного регулювання, в тому числі, в частині встановлення тарифів на транспортування природного газу газорозподільними мережами (ст. 4 Закону "Про ринок природного газу", ст.ст. 4, 5 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", ст.ст. 4, 8-10 Закону "Про природні монополії" - загальні норми, які вказують, що розподіл газу - монополія та, що державну політику на ринку газу визначають та здійснюють Міненерго та НКРЕКП, тариф на розподіл природного газу є основним джерелом фінансування діяльності Відповідача.
Таким чином, можливість Товариства розраховуватись за природний газ для потреб ВТВ перед Позивачем прямо залежить лише від затвердженого гранично допустимого розміру ВТВ, а також від наявності та суми передбаченої в тарифі на розподіл природного газу відповідної складової.
Разом із тим, протягом 2014-2015 років при формуванні та затвердженні гранично допустимого розміру ВТВ та тарифу на розподіл природного газу Міненерго та НКРЕКП було не враховано обсяги витрат газу на покриття ВТВ в розмірі 30,527 млн. куб. м. на суму 205 111,8 тис. грн. з ПДВ.
Факт умисного заниження обсягів ВТВ встановлено та підтверджено адміністративним судом судовим рішенням у справі № 826/15132/15. Приймаючи дане рішення про скасування Додатку до наказу № 122, яким встановлювались обсяги ВТВ для AT "Запоріжгаз", судом в рішенні вказано, що прийняття оскаржуваного наказу призвело до необґрунтованого зменшення розмірів річних обсягів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу позивачів (Відповідача у даній справі).
Зазначає, що AT "Запоріжгаз" належним чином виконувало свої зобов`язання за Договором, але виконання зобов`язань стало неможливим саме внаслідок бездіяльності третіх осіб - органів державної влади (Міненерго та НКРЕКП), що полягають у невиконанні норм ст. 30 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 9 Закону України "Про природні монополії", норм Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, а також Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затверджених наказом Мінпаливенерго від 30 травня 2003 року № 264.
І саме протиправні дії третіх осіб призвели до часткової неможливості оплати Відповідачем (п. 6.1. Договору) того обсягу природного газу, який не було враховано при встановленні тарифів на розподіл природного газу, а саме - 30,527 млн. куб. м. на суму 205 111.8 тис. грн. з ПДВ.
Описані обставини сторони не могли передбачити при укладенні договору, оскільки виходили з презумпції правомірності рішень та актів органів державної влади, законності їх діяльності. За умови дотримання Міненерго та НКРЕКП вимог вищеозначених законодавчих та підзаконних нормативних актів, тариф на розподіл природного газу для AT "Запоріжгаз"  повинен був враховувати більший обсяг природного газу для потреб ВТВ, який би повністю охоплював величину природного газу придбаного за Договором № 13-215-ВТВ, що обумовило б уникнення настання обставин непереборної сили - форс-мажорні обставини.
На підтвердження настання форс-мажорних обставин, що полягають у дії/бездіяльності третіх осіб, які призвели до унеможливлення виконання AT "Запоріжгаз" зобов`язання, визначеного п. 6.1. договору № 13-215-ВТВ по оплаті придбаного протягом 2014-2015 років природного газу в частині обсягів виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат, які не були враховані при встановлені тарифів на розподіл природного газу, а саме 30,527 млн. куб. м. на суму 205 111.8 тис. грн. з ПДВ, які настали з 01 травня 2014 року та тривають досі, Торгово-промисловою палатою України було видано сертифікат № 7638 від 21.06.2017.
Відповідно до п. 8.2. договору № 13-215-ВТВ строк виконання зобов`язань продовжується на строк дії форс-мажорних обставин.
Згідно із п. 8.3. договору № 13-215-ВТВ сторони зобов`язані негайно повідомити про обставини форс-мажору та протягом чотирнадцяти днів з дати їх виникнення надати підтверджуючі документи відповідно до законодавства.
Відтак, на виконання умов договору, AT "Запоріжгаз" листом від 27.06.2017 повідомлено Позивача про наявність форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання зобов`язань за договором № 13-215-ВТВ. В підтвердження настання форс-мажорних обставин Позивачу також надано копію сертифікату Торгово-промислової палати України від 21.06.2017.
Також судом не надано будь-якої оцінки такому доказу, як постанова окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2015 року у справі № 826/15132/15, а висновки суду ґрунтуються лише на дослідженні сертифікату № 7638 від 21.06.2017. Вказаним сертифікатом засвідчено настання форс-мажорних обставин, а саме дії/бездіяльність третіх осіб /органів державної влади, в той час, як Постановою від 25.09.2015  у справі № 826/15132/15 встановлено протиправність дій таких органів з яких прямо і випливають форс-мажорних обставини.
Окремою підставою для скасування рішення є та обставина, що хоча судом і з`ясовано, що згідно п. 1.2 газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат Покупця, однак судом не з`ясовано таких важливих для правильного вирішення справи обставин:
1. Чи виконав покупець (відповідач) умови договору щодо використання отриманого за договором газу виключно для виробничо-технологічних витрат (ВТВ) та нормованих втрат?
2. Не встановлено місця передачі та місця використання природного газу. Де цей газ витрачався чи втрачався?
3. Не з`ясовано правової та технологічної природи виробничо-технологічних витрат (ВТВ) та нормованих втрат природного газу. Зокрема, чи міг покупець не укладати спірний договір, не використовувати газ для цих потреб та, як наслідок, не отримувати його від Позивача?
Зазначає, що ані положеннями Договору, ані положеннями чинного законодавства не передбачено альтернативного виконання обов`язку з оплати вартості природного газу отриманого для потреб ВТВ. Судом не зазначено, яку альтернативну дію повинен був вчинити Відповідач або яких альтернативних дій він не вчинив для виконання зобов`язання за Договором.
Звертає увагу, що в провадженні Центрального апеляційного суду знаходиться справа № 908/2287/17 за позовом AT "НАК "Нафтогаз України" до AT "Запоріжгаз" (відповідача) про стягнення 191 364 989,99 грн. основного боргу, пені у розмірі 38 048 531,88 грн., 3% річних у розмірі 9 422 335,55та інфляційних втрат у розмірі 28 904 631,87 грн., а всього - 277 740 489,29 грн.
Тобто, судом апеляційної інстанції вирішується питання щодо обґрунтованості позовних вимог AT "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в частині стягнення основної заборгованості за договором №13-215-ВТВ на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013.

Позивач, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Зазначає, що суд першої інстанції вірно зазначив, що в правовідносинах між Позивачем та відповідачем повинен бути наявний елемент неможливості переборення особою перешкоди або її наслідків (альтернативне виконання). Відтак, для звільнення від відповідальності сторона також повинна довести неможливість альтернативного виконання зобов`язання.
Оскільки зобов`язання Відповідача перед Позивачем носять грошовий характер, Відповідач повинен довести неможливість виконання ним грошового зобов`язання та довести причинно-наслідковий зв`язок між дією наведених ним обставин та неможливістю виконання такого зобов`язання, чого останній не виконав.
Однієї констатації факту наявності форс-мажорних обставин недостатньо для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання. Обов`язковим елементом, необхідним для звільнення боржника від відповідальності з цієї підстави, є причинно-наслідковий зв`язок між такими обставинами та неможливістю виконати зобов`язання. При цьому, у наданих документах Відповідачем не доведено наявність такого причинно-наслідкового зв`язку між невідворотністю обставин ВТВ, втратами газу в сукупності з неправомірними діями третіх осіб та неможливістю проведення ним розрахунків з Позивачем, оскільки Відповідачем не надано та матеріали справи не містять доказів того, що наявність форс-мажорних обставин, на які він посилається, перешкоджає виконанню ним свого грошового зобов`язання перед Позивачем.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 07.02.2020 (у складі колегії суддів: Іванов О.Г. – головуючий, доповідач, судді – Антонік С.Г., Дармін М.О.) відновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" на рішення  Господарського суду Запорізької області від 24.12.2019 у справі № 908/2356/19; судове засідання призначено на 04.03.2020; зупинено дію рішення на час апеляційного розгляду. 
В судовому засіданні 04.03.2020 оголошено перерву до 16.03.2020. 
Ухвалою суду від 16.03.2020 апеляційне провадження у цій справі зупинено до розгляду Центральним апеляційним господарським судом справи №908/2287/17 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту відповідної постанови.
Постановою Верховного Суду від 03.11.2020 у цій справі касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишено без задоволення; ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 16.03.2020 у справі №908/2356/19 залишено без змін.
21.12.2021 від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №908/2356/19, відповідно до якого суд поінформовано, що 16.12.2021 Центральним апеляційним господарським судом ухвалено постанову у справі №908/2287/17, розгляд якої став підставою для зупинення провадження у справі № 908/2356/19, відповідну постанову у Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено 21.12.2021, у зв`язку з чим, відпали підстави для зупинення провадження у даній справі.
Заява аналогічного змісту надійшла до Центрального апеляційного господарського суду 24.12.2021.
Ухвалою суду від 28.12.2021 поновлено апеляційне провадження; призначено судове засідання на 26.01.2022.
В судовому засіданні 26.01.2022 оголошена перерва до 16.02.2022. 
Через відпустку судді-доповідача Іванова О.Г. та з урахуванням п.2.7.2 Засад використання   автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, судове засідання, призначене на 16.02.2022,   не відбулось.
Ухвалою суду від 21.02.2022 розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання   на 23.03.2022.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, який затверджений Верховною Радою України 24.02.2022 Законом №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан на 30 діб, який продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Верховною Радою України 15.03.2022 Законом №2119-ІХ, з 26.03.2022 ще на 30 діб та, в подальшому, Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, що затверджено Верховною Радою Законом №2212-ІХ.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України; повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
У своєму рішенні від 24.02.2022 №9 Рада суддів України вирішила зокрема, що слід звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист; з урахуванням положень       статті 3 Конституції України       про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю - рекомендувати зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
02.03.2022 Радою суддів опубліковані Рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, відповідно до п.5 яких судам по можливості слід відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Справи, які не є невідкладними, розглядати лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження.
Відповідно до наказу голови Центрального апеляційного господарського суду від 24.02.2022 №13 вирішено повідомити учасників судових процесів у справах, призначених до розгляду у відкритих судових засіданнях з 28.02.2022 по 04.03.2022, про їх нездійснення.
Згідно з наказом голови суду від 04.03.2022 №14   розгляд справ у відкритих судових засіданнях, призначених Центральним апеляційним господарським судом, з 09.03.2022 не відбуватиметься до усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії проти України. 
Відтак, з урахуванням вищевикладеного, судове засідання 23.03.2022 у справі №908/2356/19 не відбулось. 
Відповідно до рішення зборів суддів, оформленого протоколом зборів суддів №4 від 01.04.2022, Центральний апеляційний господарський суд з 04.04.2022 почав призначення слухання справ у судових засіданнях з урахуванням можливості повідомлення сторін. Звернуто увагу сторін, що дату та час розгляду усіх справ, які знаходяться у провадженні суду, буде визначено у відповідних ухвалах суду, прийнятих після 04.04.2022; при цьому, за наявності письмової згоди учасників справи, можливий розгляд справи без участі сторін або в режимі відеоконференцзв`язку.
Ухвалою суду від 06.04.2022 розгляд апеляційної скарги призначений на 09.05.2022 в режимі відеококнференції з представником позивача.
За клопотанням відповідача, яке обґрунтовано запровадженням на території Запорізької області комендантської години з 19:00 години 08.05.2022 по 05:00 годину 10.05.2022, ухвалою суду від 09.05.2022 розгляд апеляційної скарги відкладено на 30.05.2022.

24.01.2022 AT "Запоріжгаз" звернулось до суду із заявою про зупинення провадження у справі до вирішення адміністративного спору у справі №640/32610/21.
За змістом заяви про зупинення Відповідач просить застосувати до вимог у справі положення Закону України від 14 липня 2021 року N 1639-ІХ "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" (далі Закон 1639) для чого зупинити провадження у справі до вирішення спору у справі №640/32706/21 за позовом AT "Запоріжгаз" до НКРЕКП про визнання бездіяльності НКРЕКП протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
А саме зазначає, що під час розгляду вказаної адміністративної справи досліджуються обставини бездіяльності НКРЕКП, що полягає у незатвердженні обсягу різниці між фактичною обґрунтованою вартістю послуг з розподілу природного газу, що надаються Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз", та тарифами на розподіл природного газу, затвердженими НКРЕКП та не включенні у реєстр підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до Закону України від 14 липня 2021 року № 1639-ІХ "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу".
Вважає, що в даному випадку, ухилення з боку НКРЕКП від виконання обов`язків передбачених Законом, свідчить про умисне затягування процесу створення Реєстру та початку реалізації процедур погашення заборгованості передбачених Законом, що свідчить про наявність в діях НКРЕКП ознак протиправної бездіяльності та порушення принципу належного урядування, який неодноразово висвітлювався у рішеннях ЄСПЛ та постановах Верховного Суду.
Зокрема, підставою для подання позову у справі № 640/32610/21 стала бездіяльність НКРЕКП щодо включення AT "Запоріжгаз" до Реєстру, який веде НКРЕКП.
Тобто з`ясування таких обставин має вирішальне та принципове значення для правильного вирішення справи № 908/2356/19.

Крім того 30.05.2022 AT "Запоріжгаз" звернулось до суду із заявою про зупинення провадження у справі до перегляду Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду судового рішення у справі № 908/2287/17.
За змістом заяви про зупинення Відповідач зазначає, що підставою нарахування інфляційних втрат та відсотків річних, що є предметом розгляду у цій справі, є основна заборгованість за Договором, яка вже є предметом розгляду у господарській справі №908/2287/17.
Отже, з урахуванням черговості розгляду вимог та меж позовних вимог, визначення розміру, основної заборгованості, що є предметом розгляду у справі № 908/2287/17 (тобто за наявності справи, в якій вже визначається розмір основної заборгованості за Договором), відсутня можливість у цій справі самостійно встановити розмір основної заборгованості, а визначена в іншій справі сума основної заборгованості матиме важливе значення для з`ясування наявності правових підстав нарахування інфляційних втрат та відсотків річних і визначення їх розміру.
Відтак, судові справи № 908/2356/19 та № 640/32610/21 є взаємопов`язаними.
Ухвалою Верховного Суду від 10.01.2022 зупинено виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 13.02.2018 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 16.12.2021 у справі № 908/2287/17 до закінчення їх перегляду в касаційному провадженні.
При цьому, 24.05.2022  ухвалою Верховного Суду справу № 908/2287/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" про стягнення 277 740 489,29 грн. передано на розгляд Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду.
Підставою для передачі справи № 908/2287/17 на розгляд Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду є відступлення від висновків Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 01.02.2022 у справі № 902/368/16, в частині застосування статей 193 ГК України та 625 ЦК України, оскільки останні не узгоджуються із положеннями Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного".

Щодо клопотань про зупинення провадження у справі колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ч.3 ст. 195 ГПК провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 ч.1 ст.227 та п.1 ч.1 ст.228 ГПК.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.228 ГПК суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі.
Перегляд судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду не входить до вичерпного переліку підстав для зупинення провадження у справі на стадії її розгляду по суті.
Виходячи з системного аналізу змісту положень ч.3 ст.195, частин 1-2 ст.270 ГПК зупинення провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.228 ГПК допускається лише до початку розгляду (перегляду) апеляційним судом справи по суті.
Відповідно до частин 1-2 ст.270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання.
Згідно зі ст.268 ГПК після проведення підготовчих дій суддя-доповідач доповідає про них колегії суддів, яка вирішує питання про проведення додаткових підготовчих дій в разі необхідності та призначення справи до розгляду. Про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням.
Як вбачається з матеріалів справи, Центральний апеляційний господарський суд проведення підготовчих дій за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" закінчив. 
Центральний апеляційний господарський суд ухвалою від 28.12.2021 поновив апеляційне провадження після повернення справи з Верховного Суду.
Наведене свідчить, що розгляд (перегляд) апеляційним судом справи по суті вже було розпочато.
В свою чергу, клопотання про зупинення провадження у справі Відповідачем були подані вже на стадії апеляційного перегляду справи по суті, що з урахуванням приписів ч.3 ст.195, частин 1-2 ст.270 ГГПК, свідчить про відсутність передбачених чинним процесуальним законом підстав для зупинення апеляційного провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227, п.7 ч.1 ст.228 ГПК України.
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 02.05.2018 у справі №910/23532/16, від 01.02.2022 у справі №902/368/16, від 15.02.2022 у справі № 908/2037/20.

Крім того, предметом судового розгляду у даній справі, що переглядається, є договірні відносини, які склалися між Позивачем та Відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 04 січня 2013 року. 
Предметом розгляду адміністративної справи №640/32610/21 є право Відповідача на затвердження обсягу різниці між фактично обґрунтованою вартістю послуг з розподілу природного газу та затвердженими НКРЕКП тарифами на розподіл природного газу; та зобов`язання включити Відповідача до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.
Отже, ці дві справи не взаємопов`язаними, що свідчить про можливість розгляду справи № 908/2356/19 до прийняття рішення у адміністративній справі №640/32610/21.
Більш того, на момент звернення з позовом у справі та ухвалення рішення в суді першої інстанції (24.12.2019), Закону №1639 не існувало.
Ухвалення після рішення суду нового нормативного акту, який в інший спосіб регулює спірні правовідносини, не може бути підставою для скасування (зміни) судового рішення у відповідній частині, оскільки таке рішення приймалось з урахуванням законодавства, чинного на момент прийняття.
Таким чином, процесуальні підстави для зупинення провадження у справі для встановлення обставин, що не існували на момент ухвалення оскаржуваного рішення, а відтак, не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення у суді на підставі їх порушень (Закону №1639) у суду апеляційної інстанції відсутні.

Щодо справи №908/2287/17 колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції у справі №908/2287/17 набрали законної сили, не змінені, не скасовані, а отже, є чинними. В межах даної справи встановлено, що Відповідач має прострочену основну заборгованість в розмірі 191 364 989,99 грн., яка в була стягнута відповідно до постанови Центрального апеляційного господарського суду від 16.12.2021.
На вказану заборгованість Позивачем ще в 2019 році (на підставі ст.625 ЦК України) нараховані 3% річних, інфляційні втрати та заявлені до стягнення в межах даної справи. 
Дійсно, Верховним Судом 24.05.2022 задоволено клопотання Відповідача та прийнято ухвалу про передачу на розгляд справи №908/2287/17 на розгляд до об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. 
Відповідно до приписів ст.302 ГК України, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.
Отже, приймаючи рішення про передачу справи на розгляд до об`єднаної палати, суд тільки вважає, що необхідно відступити від раніше сформованої позиції.
Однак, на сьогоднішній день відсутня ухвала об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про прийняття та призначення до розгляду матеріалів справи №908/2287/17, а отже, перегляд судового рішення у подібних правовідносинах (у справі №908/2287/17) об`єднаною палатою Верховного Суду ще не здійснюється. 
Таким чином, клопотання AT "Запоріжгаз" про зупинення провадження у справі до вирішення адміністративного спору у справі №640/32610/21 та про зупинення провадження у справі до перегляду Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду судового рішення у справі № 908/2287/17 задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні 30.05.2022 Центральним апеляційним господарським судом були оголошені вступна та резолютивна частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь головуючого судді та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
04.01.2013 між Публічним акціонерним товариством “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (Продавець) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації “Запоріжгаз” (Покупець) укладений договір № 13-215-ВТВ на купівлю-продаж природного газу.
Відповідно до п. 1.1 договору (із змінами відповідно до додаткової угоди № 11 від 22.12.2014) Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю у 2013-2015 роках природний газ, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах Договору.
Згідно п. 1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат Покупця.
Приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п.п. 3.3, 3.4 договору).
Сторонами до договору укладені додаткові угоди №№ 1-20, якими, зокрема, встановлювалася ціна за 1000 куб.м газу, обсяг газу, що передається.
Згідно з п. 6.1 договору (у редакції додаткової угоди № 11 від 22.12.2014)  оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2 договору. Остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється Покупцем після отримання повних розрахунків за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими Продавцю в попередньому місяці, відповідно до договорів на розподіл природного газу, укладеними між Продавцем і Покупцем. У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки природного газу за цим договором Продавець повністю розрахувався за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими Продавцю в попередньому місяці, остаточний розрахунок за використаний природний газ здійснюється Покупцем на підставі акту приймання передачі до 20 числа місяця наступного за місяцем поставки газу. У будь-якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється Покупцем не пізніше 20-го числа місяця наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу.
Статтею 11 договору (в редакції додаткової угоди № 11 від 22.12.2014) сторони погодили, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 21 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.
На виконання умов договору позивачем передано, а відповідачем прийнято згідно з актами приймання-передачі за період із січня 2013 року по грудень 2015 року природний газ на загальну суму 553 427 353,98 грн. 
Відповідач вартість послуг з постачання природного газу оплатив із простроченням та частково, у зв`язку з чим сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача склала 191 364 989,99 грн. 
Згідно з висновком експерта від 21.10.2019 № 16883/18-71 за результатами проведення економічної експертизи у господарській справі № 908/2287/17 за позовом АТ "НАК “Нафтогаз України” до АТ “Оператора газорозподільної мережі “Запоріжгаз” про стягнення 49353014, 23 грн ( у т.ч. залишку основного боргу у сумі 191364989,99 грн за поставлений за договором № 13-215-ВТВ від 04.01.2013 природний газу у період з січня 2013 року по грудень 2015, пені, інфляційних та 3% річних за інший період) при встановленому НКРЕП тарифі на природний газ та розрахованих у ході дослідження за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 економічних показників власного оборотного капіталу, починаючи з 3 кварталу 2013 року у ПАТ “Запоріжгаз” не було фінансової можливості здійснити розрахунок у повному обсязі за договором купівлі-продажу природного газу № 13-215-ВТВ від 04.01.2013 за рахунок власних обігових коштів. 
Враховуючи прострочену суму заборгованості у розмірі 191 364 989,99 грн позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача 38 830 561,22 грн  інфляційних втрат за період з вересня 2019 по травень 2019 та 10 522 453,01 грн  3% річних за період з 12.09.2017 по 12.07.2019, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що Відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за вищевказаним договором, тому суд, перевіривши розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, визнав позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в сумі 38 830 561,22 грн за період вересень 2017 - травень 2019 та 10 522 453,01 грн 3% річних за період з 11.09.2017 по 12.07.2019 обґрунтованими та правомірно заявленими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.
Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.
У відповідності із ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець  зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття  товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором  або  актами  цивільного  законодавства  не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у  зобов`язанні  встановлений  строк  (термін)  його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як підтверджено матеріалами справи та не оскаржується сторонами, на виконання умов договору позивач у період з січня 2013 року по грудень 2015 передав відповідачеві природний газ на загальну суму 553 427 353,98 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. 
Акти приймання-передачі природного газу, копії яких містяться в матеріалах справи, підписані представниками сторін, підписи яких скріплені круглими печатками юридичних осіб. 
Акти з боку відповідача підписані без зауважень та за відсутності претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору, тобто, відповідач не заперечував щодо обсягів, сум, якості поставленого газу та строків поставки за підписаними актами.
Отже, Позивач виконав взяті на себе зобов`язання щодо поставки природного газу у відповідності до умов договору № 13-215-ВТВ від 04.01.2013.
Вартість послуг з постачання природного газу у загальному розмірі 553 427 353,98 грн відповідач оплатив частково, оплати здійснював несвоєчасно, у зв`язку з чим сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача склала 191 364 989,99 грн.
Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України за прострочення оплати 191364989,99 грн.  позивач нарахував відповідачу 38830561,22 грн інфляційних втрат за період вересень 2017 - травень 2019 та 10522453,01 грн 3% річних за період з 11.09.2017 по 12.07.2019.
Враховуючи розрахунок Позивача (межі зазначеного ним періоду), дні фактичної сплати Відповідачем суми боргу, положення  частини п`ятої ст. 254 Цивільного кодексу України, колегія суддів відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши правильність нарахування 3% річних та інфляційних втрат прийшла до висновку, що місцевим господарським судом правомірно задоволені позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача інфляційних втрат в сумі 38 830 561,22 грн за період вересень 2017 - травень 2019 та 10 522 453,01 грн 3% річних за період з 11.09.2017 по 12.07.2019, нарахованих у відповідності із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки прострочення виконання грошового зобов`язання з боку відповідача мало місце.

Відповідно до п.п. 8.1, 8.2 договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків щодо договору, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Під форс-мажорними обставинами розуміють обставини, які виникли внаслідок непередбачених сторонами подій надзвичайного і невідворотного характеру, включаючи вибухи на газопроводі, пожежі, землетруси, повені, оповзні, інші стихійні лиха, війну або військові дії. Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.
У пункті 8.3 договору встановлено, що сторони зобов`язані негайно повідомити про обставини форс-мажору та протягом чотирнадцяти днів з дати їх виникнення надати підтверджуючі документи відповідно до законодавства. 
Відповідно до ч.3 ст. 14 Закону України “Про торгово-промислові палати в Україні” Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.
Згідно з ч.2 ст. 14-1 даного Закону форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами,  а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
21.06.2017  Торгово-промисловою палатою України виданий Сертифікат № 7638 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) на підтвердження настання форс-мажорних обставин, що полягають у дії/бездіяльності третіх осіб/органів державної влади, які призвели до унеможливлення виконання відповідачем зобов`язання щодо остаточного розрахунку за договором № 13-215-ВТВ по оплаті придбаного протягом 2014-2015 років природного газу в частині обсягів виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат, які не були враховані при встановлені тарифів на розподіл природного газу, які настали з 01 травня 2014 року та тривають на 21.06.2017.
За загальним правилом обов`язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов`язання є вина особи, яка його порушила, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (частина 1 статті 614 Цивільного кодексу України).
Пунктом 1 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України  наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. 
За змістом частини 2 статті 218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.
Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.
Із наведеного вбачається, що для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі статтею 617 Цивільного кодексу України та статтею 218 Господарського кодексу України   особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що у правовідносинах між Позивачем та відповідачем повинен бути наявний елемент неможливості переборення особою перешкоди або її наслідків (альтернативне виконання). Відтак, для звільнення від відповідальності сторона також повинна довести неможливість альтернативного виконання зобов`язання.
Оскільки зобов`язання Відповідача перед Позивачем носять грошовий характер, Відповідач повинен довести неможливість виконання ним грошового зобов`язання та довести причинно-наслідковий зв`язок між дією наведених ним обставин та неможливістю виконання такого зобов`язання, чого останній не виконав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем на виконання умов укладеного договору здійснювалось постачання природного газу протягом 2013-2015 років відповідачу, а відповідачем газ споживався за призначенням згідно укладеного договору для виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат покупця.
Кореспондуючим обов`язком покупця, за умовами укладеного між сторонами договору, є своєчасна оплата спожитого природного газу, який належним чином відповідач не виконав.
Матеріалами справи підтверджується, що протягом дії договору № 13-215-ВТВ відповідач отримував природний газ та погоджувався на його ціну, у тому числі й шляхом укладення додаткових угод щодо ціни на природний газ, при цьому був обізнаний щодо встановлених тарифів. Обставини, встановлені Торгово-промисловою палатою України у Сертифікаті № 7638 від 21.06.2017, - дії/бездіяльність третіх осіб/органів державної влади не мають ознак надзвичайності і невідворотності, та, відповідно, не є непереборною силою (форс-мажорними обставинами) у розумінні  статті 617 Цивільного кодексу України   щодо виконання обов`язку зі сплати заборгованості. Відповідно, дані обставини не є підставою для звільнення відповідача як від виконання основного зобов`язання щодо оплати природного газу, так і від відповідальності за його невиконання. 
Така правова позиція підтверджується постановою Верховного Суду України від 11.10.2017 у справі 911/1173/16.
Укладаючи договір № 13-215-ВТВ від 04.01.2013 та додаткові угоди до нього відповідач погоджувався як щодо ціни газу, так і щодо обов`язку сплатити вказану ціну газу. 
Позивач не може вплинути на формування тарифу на розподіл природного газу для відповідача, у той час як перегляд рівня тарифу здійснюється як за ініціативою суб`єкта господарювання (у даному випадку відповідача), так і НКРЕ за умови відповідного обґрунтування такого перегляду (пункт 4.1 Процедури встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики 03.04.2013 № 369).

Щодо впливу форс-мажорних обставин на відповідальність передбачену положеннями ст. 625 ЦК України.
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Аналогічні приписи містяться і у ч. 1 ст. 229 ГК України, відповідно до якої учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання.
Слід зазначити, що статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок дії непереборної сили, у той час як норми статті 625 Цивільного кодексу України, яка визначає відповідальність за порушення саме грошового зобов`язання незалежно від наявності чи відсутності вини боржника, є спеціальними, конкретизуючими і не передбачають жодних підстав звільнення від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання (частина перша статті 625 Цивільного кодексу України).
Пунктом 1.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" (яка є чинною) передбачено, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому, у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).
Таким чином, Відповідач у будь-якому випадку, незалежно від наявності форс-мажорних обставин, не звільняється від відповідальності (сплати інфляційних втрат та 3 % річних) у зв`язку із неможливістю виконання ним грошового зобов`язання у вигляді основного боргу (те, що інфляційні втрати та 3 % річних є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності, передбачено у "Аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві" Верховного Суду України).
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року, Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі 913/869/14 та Верховного Суду від 24 липня 2018 року у справі 905/1722/17 в яких суд відзначив: "Порушення відповідачем умов Договору щодо оплати товару є підставою для нарахування визначених ст. 625 ЦК платежів, а наявність обставин непереборної сили за Договором не звільняє відповідача від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами".
Крім того, однієї констатації факту наявності форс-мажорних обставин недостатньо для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання. Обов`язковим елементом, необхідним для звільнення боржника від відповідальності з цієї підстави, є причинно-наслідковий зв`язок між такими обставинами та неможливістю виконати зобов`язання. При цьому, у наданих документах Відповідачем не доведено наявність такого причинно-наслідкового зв`язку між невідворотністю обставин ВТВ, втратами газу в сукупності з неправомірними діями третіх осіб та неможливістю проведення ним розрахунків з Позивачем, оскільки Відповідачем не надано та матеріали справи не містять доказів того, що наявність форс-мажорних обставин, на які він посилається, перешкоджає виконанню ним свого грошового зобов`язання перед Позивачем.

Посилання заявника апеляційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2015 у справі №826/15132/15 є безпідставним, оскільки встановлення обставин неправомірного затвердження державним органом Відповідачу розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат на 2015 рік жодним чином не впливає на винесення рішення у справі № 908/2356/19, предметом спору в якій є встановлення розміру заборгованості Відповідача перед суб`єктом господарювання (Позивачем у справі) за договором постачання газу. 
При цьому відповідачем не зазначено, який вплив мають обставини встановлені у справі №826/15132/15 на обставини, що підлягають доказуванню у справі №908/2356/19, яким чином встановлені в іншій справі обставини вплинуть на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи у даній справі.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що окремою підставою для скасування рішення є не з`ясування таких важливих для правильного вирішення справи обставин:
1. Чи виконав покупець (відповідач) умови договору щодо використання отриманого за договором газу виключно для виробничо-технологічних витрат (ВТВ) та нормованих втрат?
2. Не встановлено місця передачі та місця використання природного газу. Де цей газ витрачався чи втрачався?
3. Не з`ясовано правової та технологічної природи виробничо-технологічних витрат (ВТВ) та нормованих втрат природного газу. Зокрема, чи міг покупець не укладати спірний договір, не використовувати газ для цих потреб та, як наслідок, не отримувати його від Позивача?
В той же час, колегія судді зауважує, що з`ясування вищенаведених обставин не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі №908/2356/19.
Цільове чи нецільове використання газу не має жодного відношення до предмету доказування, оскільки задоволення чи відмова у цьому позові не може залежати від факту цільового використання Відповідачем природного газу.
Газ на виробничо-технологічні витрати та нормовані втрати взагалі "не може використовуватися". Так, в пункті 1 глави 6 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 зазначено, що "з урахуванням специфіки переміщення природного газу газорозподільною системою, що пов`язана з умовною нормативною герметичністю газопроводів, з`єднувальних деталей, арматури, компенсаторів, газового обладнання, інших приладів та обладнання (тобто стан, за якого можливий витік газу, що не може бути зафіксований органолептичним методом) та витоками газу під час технічного огляду чи обслуговування, поточного ремонту, заміни арматури, приладів, обладнання, устаткування, оператор ГРМ укладає договір (договори) на закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ для забезпечення фізичного балансування ГРМ та власної господарської діяльності." Тобто, коли ми говоримо про ВТВ та нормовані втрати, це означає саме "втрати" газу в процесі експлуатації газорозподільних систем, а втрати не можуть "використовуватись". Оскільки газ є річчю, що має родові ознаки, та міститься у сховищах та газопроводах без розподілу на джерела отримання, об"єктивно неможливо визначити, який саме газ було втрачено, а який - поставлено споживачам.
Питання можливості укладати чи ні спірний Договір не стосується предмету позову, оскільки немає норм чинного законодавства України, які б звільняли Відповідача від виконання договору при наявності обов"язку чи необхідності закупівлі газу для ВТВ та нормативних втрат.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що  розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,  правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

06.01.2022 AT "Запоріжгаз" звернулась до суду із заявою про закриття провадження у справі №908/2356/19 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
За змістом клопотання про закриття провадження Відповідач обґрунтовує відсутністю предмета спору, в зв`язку із положеннями Закону України від 14 липня 2021 року N 1639-ІХ "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" (далі - Закон №1639).

Щодо цього клопотання колегія суддів зазначає наступне.
З метою створення умов для підтримання стабільного фінансово-економічного стану 14.07.2021 був прийнятий Закон України №1639-IX "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", дія якого направлена на врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.
Так, відповідно до положень статей 1 та 2 Закону №1639 дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості за придбаний у НАК "Нафтогаз України" природний газ, послуги з його розподілу і транспортування та виключно на суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу (далі - Реєстр) - відкритого загальнодоступного переліку підприємств та організацій, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП).
Згідно зі ст. 4 Закону №1639 обсяги заборгованості, що підлягають врегулюванню відповідно до статті 4 цього Закону:
- підтверджуються висновком суб`єкта аудиторської діяльності:
- затверджуються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до статті 3 цього Закону на підставі висновку суб`єкта аудиторської діяльності.
Також Закон №1639 передбачає випадки виключення учасника процедури врегулювання заборгованості з Реєстру здійснюється за рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Отже, Закон №1639 визначає порядок включення та виключення підприємства з відповідного Реєстру за рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Таким чином, врегулювання заборгованості на умовах визначених положеннями Закону №1639 поширюються виключно на суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру.
Доказів про включення Відповідача до відповідного Реєстру не надано, як і доказів, що підтверджують реструктуризацію основного боргу по договору, чи виконання такого договору реструктуризації.
Окрім того, 17.12.2021 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг винесла постанову №2635, якою постановила: "Про відмову у включенні AT "ЗАПОРІЖГАЗ" до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу".
Таким чином, доводи Відповідача про застосування положень Закону №1639 до вимог у справі та закриття провадження у справі на цій підставі є безпідставними.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 283 ГПК України, суд, -                                                                 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" на рішення  Господарського суду Запорізької області від 24.12.2019 у справі № 908/2356/19 - залишити без задоволення.
Рішення  Господарського суду Запорізької області від 24.12.2019 у справі № 908/2356/19 – залишити без змін.
Судові витрати Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена та підписана – 09.06.2022.

Головуючий суддя                                                                                           О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                              М.О. Дармін

Суддя                                                                                                                         С.Г. Антонік