Постанова
Іменем України
 
01 серпня 2022 року
м. Київ
 
справа № 530/1109/17 
провадження № 61-14266св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця  Р. А.,
 
учасники справи:
позивачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
відповідач - Приватне підприємство «Агроекологія», 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області, Зіньківська районна державна адміністрація Полтавської області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства «Агроекологія» на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Кузнєцової О. Ю., Бондаревської С. М., Кривчун Т. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2017 року     ОСОБА_1 та   ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Приватного підприємства «Агроекологія» (далі - ПП «Агроекологія»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області, Зіньківська районна державна адміністрація Полтавської області, про розірвання договору оренди землі. 
 
Позовна заява мотивована тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину вони є співвласниками земельної ділянки площею 4,93 га з кадастровим номером 5321386000:00:027:0028, яка знаходиться на території Ставківської сільської ради Зінківського району Полтавської області.
 
Попереднім власником земельної ділянки була  ОСОБА_3 .
 
У 2008 році між  ОСОБА_3  та ПП «Агроекологія» був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 25 років.
 
Пунктом 40 договору оренди встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.
 
Однак, на письмову вимогу позивачів розірвати указаний договір оренди землі ПП «Агроекологія» не відреагувало.
 
З огляду на вказане,     ОСОБА_1 та   ОСОБА_2 просили суд розірвати договір оренди від 17 січня 2008 року.
 
У вересні 2017 року ПП «Агроекологія» звернулося до суду із зустрічною позовною заявою до     ОСОБА_1 ,   ОСОБА_2 про внесення змін до договору оренди землі.
 
У березні 2018 року ПП «Агроекологія» надіслало до суду заяву про забезпечення зустрічного позову.
 
Короткий зміст ухвал судів першої та апеляційної інстанцій
 
Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2019 року заяву ПП «Агроекологія» про забезпечення зустрічного позову повернуто заявнику відповідно до статей 151, 153 ЦПК України. 
 
Не погоджуючись з ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2019 року, ПП «Агроекологія» звернулось до Полтавського апеляційного суду з апеляційною скаргою. 
 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15 червня 2020 року апеляційну скаргу ПП «Агроекологія» на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2019 року залишено без руху, зазначено про необхідність виконання ПП «Агроекологія» вимог статті 356 ЦПК України та сплати судового збору. 
 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року апеляційну скаргу, подану ПП «Агроекологія», визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала. 
 
Визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2019 року, апеляційний суд виходив з того, що ПП «Агроекологія» не виконало вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, не усунуло її недоліки та не сплатило судовий збір. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У вересні 2020 року ПП «Агроекологія» звернулося до Верховного Суду з  касаційною скаргою на ухвалу Полтавського апеляційного суду від  22  вересня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що ухвала апеляційного суду від 15 червня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху була вручена ПП «Агроекологія». Таким чином, вважає, що апеляційним судом не виконано вимоги статті 272 ЦПК України.
Висновок апеляційного суду про те, що заявник не вживав заходів для з`ясування стану розгляду апеляційної скарги, є необгрунтованим, оскільки судом не враховано, що з 12 березня 2020 року в Україні запроваджено карантин.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов передчасних висновків про наявність підстав для повернення апеляційної скарги.
 
Надходження касаційної скарги до Верховного Суду
 
Ухвалою Верховного суду від 20 жовтня 2020 року касаційну скаргу ПП «Агроекологія» на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року залишено без руху для надання доказів поважності пропуску процесуального строку, сплати судового збору та документів на підтвердження повноважень Лук`яненко Г. як генерального директора ПП «Агроекологія». 
 
У листопаді 2020 року заявником у встановлений судом строк зазначені недоліки касаційної скарги усунуто.
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПП «Агроекологія», витребувано із Зіньківського районного суду Полтавської області цивільну справу № 530/1109/17.
 
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
Відзив на касаційну скаргу ПП «Агроекологія» інші учасники справи до суду не подавали.
 
2.     Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарг) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Підставою касаційного оскарження ухвали Полтавського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 12 серпня 2019 року у справі № 1340/5463/18 (провадження К/9901/14336/19), постанови від 27 березня 2019 року у справі № 503/1655/16-ц (провадження 61-37000св18) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права
 
Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 
356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
 
Згідно із частинами другої, третьою статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб та строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
 
Зі змісту частини другої статті 185 ЦПК України вбачається, що строк для усунення недоліків апеляційної скарги є строком, який встановлюється судом. В той же час його максимальна тривалість визначена в законі, який імперативно встановлює, що він не може перевищувати десяти днів з моменту отримання ухвали. 
 
Частина шоста статті 357 ЦПК України встановлює, що питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
 
Системне тлумачення вказаних норм дозволяє дійти висновку, що особа, будучи обізнаною про наявність недоліків в поданій нею до суду позовній заяві (заяві, скарзі) та постановлення судом у зв`язку з цим ухвали про залишення її без руху, заздалегідь може передбачати максимальну тривалість строку, протягом якого вона повинна вчинити дії щодо усунення недоліків, наслідки невчинення цього та строк, коли буде постановлена відповідна ухвала. При цьому невиконання вимог ухвали про залишення позовної заяви (заяви, скарги) без руху унеможливлює відкриття провадження у справі.
 
Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. 
 
Частина перша статті 44 ЦПК України закріплює, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
 
Судом встановлено, що ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15 червня 2020 року ПП «Агроекологія» надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме сплати судового збору, надання належним чином оформленої апеляційної скарги й доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Згідно з матеріалами справи, копію ухвали Полтавського апеляційного суду від 15 червня 2020 року надіслано судом на адресу ПП «Агроекологія» 22 червня 2020 року цінним листом (т. 4, а. с. 182). 
 
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення цінний лист з указаною ухвалою було повернуто до апеляційного суду 06 липня 2020 року (т. 4, а. с. 181).
 
Відповідно до довідки від 01 липня 2020 року, складеної працівником АТ «Укрпошта», причиною повернення поштового відправлення зазначено відмову від одержання (т. 4, а. с. 182).
 
Отже, хоча матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ухвала про залишення апеляційної скарги без руху особисто була вручена ПП «Агроекологія», причини такого невручення не пов`язані з діями суду.
 
Відповідно до супровідного листа від 18 червня 2020 року апеляційний суд, крім засобів поштового зв`язку, надіслав ПП «Агроекологія» також копію ухвали від 15 червня 2020 року на електронну адресу 24089080@mail.gov.ua (т. 4, а. с. 180).
 
Указану електронну адресу ПП «Агроекологія» самостійно зазначило в апеляційній скарзі на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2019 року (т. 4, а. с. 172).
 
Таким чином, ПП «Агроекологія» отримало копію вказаної ухвали апеляційного суду на електронну пошту, не було позбавлено можливості отримати копію рішення засобами поштового зв`язку, було обізнаним про наявність та перелік недоліків в апеляційній скарзі, що повинні бути усунуті, строк для їх усунення та наслідки невчинення таких дій.
 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про визнання неподаною апеляційної скарги та повернення її ПП «Агроекологія» з огляду на те, що ним було вжито всі необхідні заходи щодо повідомлення заявника про залишення апеляційної скарги без руху, проте вимоги належно надісланої ухвали про залишення апеляційної скарги без руху ПП «Агроекологія» не виконало. 
 
Доводи касаційної скарги про застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 12 серпня 2019 року у справі № 1340/5463/18 (провадження К/9901/14336/19), постанови від 27 березня 2019 року у справі № 503/1655/16-ц (провадження 61-37000св18), є необґрунтованими, оскільки стосуються інших фактичних обставин справи та не впливають на правильність вирішення апеляційним судом питання повернення апеляційної скарги.
 
Так, у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2019 року у справі № 1340/5463/18 (провадження К/9901/14336/19) вказувалось про необхідність вжиття заходів щодо повідомлення позивача про залишення апеляційної скарги без руху з огляду на повернення судової повістки із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання».
 
У постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 503/1655/16-ц (провадження 61-37000св18) зроблено правовий висновок про необхідність повернення апеляційної скарги, поданої в електронній формі та без накладення електронного цифрового підпису, з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
 
Незважаючи на те, що у справі, що розглядається у касаційному порядку, суд апеляційної інстанції відразу не повернув апеляційну скаргу з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, а залишив її без руху, це не вплинуло в цілому на правильність дій апеляційного суду щодо повернення апеляційної скарги.
 
Доводи касаційної скарги у цій частині стосуються формальних підстав для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду.
 
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункт 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ «Чірікоста і Віола проти Італії»).
 
Враховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду не знаходить підстав скасування оскаржуваної ухвали суду, вважаючи, що апеляційний суд здійснив достатні дії, передбачені ЦПК України, для вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а відповідач, як особа яка отримала ухвалу апеляційного суду про залишення її апеляційної скарги без руху, не вжив необхідних заходів для усунення вказаних недоліків.
 
Крім того, визнання неподаною та повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення, за умови подання належно обґрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (частина сьома статті 185 ЦПК України).
 
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Полтавського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Приватного підприємства «Агроекологія» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                              Ю. В. Черняк

                                                                                                                           І. А. Воробйова

                                                                                                                           Р. А. Лідовець