П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 липня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/20786/21	

Категорія: 1110300000          Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 12.01.2022 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області (відокремлений підрозділ ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області (відокремлений підрозділ ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (відокремлений підрозділ ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) (далі – ГУ ДПС в Одеській області) про:
-          визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 10 червня 2021 року №0694928-2403-1551;
-          стягнення з ГУ ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати за подання даного позову.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що номінально автомобіль PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ) міг бути об`єктом оподаткування транспортним податком у 2019 році, але фактично зазначений автомобіль був знищений, на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення обліковувався у власності позивачки тільки номінально, не є об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб, оскільки наявними матеріалами справи підтверджується реальна вартість автомобіля PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ) станом на 10 травня 2019 року – 139 000 (сто тридцять дев`ять тисяч) грн., що набагато менше об`єкта оподаткування транспортним податком у 2019 році у розмірі 1 564 875 грн.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що згідно переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня року, який розміщено на сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, автомобіль PORCHE CAYENNE, 2018 року випуску, об`єм двигуна 3 літри, бензин - підлягає оподаткуванню на 1 січня 2019 року – до 2 років. 
На підставі зазначеного, ГУ ДПС в Одеській області сформовано та направлено позивачці податкове повідомлення-рішення від 10 червня 2021 року №0694928-2403-1551 на суму 8 333,33 грн.
Отже, як вказує відповідач, із набранням чинності вказаних положень ПК України, власники транспортних засобів, середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати та з року випуску яких минуло не більше п`яти років є платниками транспортного податку у 2019 році.
А тому, на переконання відповідача, володіння позивачкою об`єктом оподаткування у 2019 році породжує виникнення у неї податкового обов`язку сплатити суму транспортного податку у порядку і строки передбачені ПК України.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0694928-2403-1551 від 10 червня 2021 року – задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 10 червня 2021 року №0694928-2403-1551.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. (п`ять тисяч гривень нуль копійок).
В апеляційній скарзі ГУ ДПС в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги ГУ ДПС в Одеській області посилається на те, що володіння позивачем об`єктом оподаткування у 2019 році породжує виникнення у нього податкового обов`язку сплатити суму транспортного податку у порядку і строки передбачені ПК України. Враховуючи викладене, податкове повідомлення-рішення від 10 червня 2021 року №0694928-2403-1551 по зобов`язанням з транспортного податку – винесено відповідно до норм законодавства, а тому позовні вимоги – є повністю необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.
У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що апеляційна скарга не вказує на конкретні порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУ ДПС в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції:
Автомобіль PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ) був вперше поставлений на облік у липні 2018 року першим власником – ОСОБА_2 
10 липня 2018 року ОСОБА_2 уклав з ПАТ "СК "Українська страхова група" договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-0102-18-00243, предметом якого є страхування транспортного засобу PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 ).
12 березня 2019 року невстановлена особа, шляхом підпалу, пошкодила автомобіль PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та за даним фактом слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у м. Києві прийнято рішення про внесення відомостей до ЄРДР за №12019100020001841 від 12 березня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.
Зазначені обставини підтверджуються:
-          актом про пожежу від 12 березня 2019 року, складеного комісією у складі державного інспектора з нагляду у сфері пожежної, техногенної безпеки Дарницького району м. Києва – Величка В.В., командира відділення – Гриценко І.Б., громадянина – ОСОБА_3 ;
-          листом Дарницького районного управління ГУ ДСНС України у м. Києві за №22/891 від 26 березня 2019 року;
-          довідкою Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 18 березня 2019 року за №48/210.
Згідно фотокопій, які наявні в матеріалах справи, автомобіль PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) - згорів повністю, стан не придатний до подальшого використання як автомобіля.
Оскільки, автомобіль був застрахований, ПАТ "СК "Українська страхова група" провела необхідні дії щодо оцінки реальної вартості автомобіля PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ), за результатом яких вартість автомобіля була визначена у розмірі 139 000 (сто тридцять дев`ять тисяч) грн.
Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 10 травня 2019 року за №6726/19/032215 ОСОБА_1 придбала автомобіль PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ) за ціною – 139 000 (сто тридцять дев`ять тисяч) грн.
На підставі зазначеного договору, 10 травня 2019 року автомобіль PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ) був зареєстрований за ОСОБА_1 та отримав реєстраційний номер НОМЕР_1 .
22 липня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку від ГУ ДПС в Одеській області отримала податкове повідомлення-рішення від 10 червня 2021 року №0694928-2403-1551, яким визначено податкове зобов`язання за транспортним податком з фізичних осіб – ОСОБА_1 за 2019 рік у сумі 8 333,33 грн.
Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою.
Крім того, згідно фотокопій, які наявні в матеріалах справи, автомобіль PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) – згорів повністю, стан не придатний до подальшого використання як автомобіля.
Також, судом першої інстанції встановлено, що для встановлення необхідних обставин та оціночної вартості автомобіля PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ) були направлені адвокатські запити до Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області №4841 від 14 травня 2020 року б/н та до ПАТ "СК "Українська страхова група" від 19 травня 2020 року б/н.
Супровідним листом Голови ліквідаційної комісії Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області №4841 від 21 травня 2020 року за №31/14-К-06/аз була надана належним чином засвідчена копія договору купівлі-продажу транспортного засобу від 10 травня 2019 року за №6726/19/032215, відповідно до якого ОСОБА_1 придбала автомобіль PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ) за ціною – 139 000 (сто тридцять дев`ять тисяч) грн. та було повідомлено, що на підставі зазначеного договору за позивачкою було зареєстровано ТЗ – PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ).
Крім цього, листом ПАТ "СК "Українська страхова група" від 01 червня 2020 року за №03/3860 було повідомлено, що 10 липня 2018 року між ПАТ "СК "Українська страхова група" та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-0102-18-00243, предметом якого є страхування транспортного засобу PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ).
Листом ПАТ "СК "Українська страхова група" від 02 червня 2020 року за №03/3860/1 було надано документ, що підтверджує оцінку вартості PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ), в пошкодженому вигляді, а саме: зобов`язуюча пропозиція визначення вартості майна (б/в у пошкодженому стані):
- ІД об`єкта: 1201903197851759;
- Виробник/Марка: PORCHE;
- Модель: CAYENNE;
- 1-а реєстрація: 07.2018;
- Номер шасі (VIN): НОМЕР_3 (останні 5 цифр);
- Місцезнаходження: UKR Київска обл.;
- Початок торгів: 19 березня 2019 року 11:42;
- Закінчення торгів: 26 березня 2019 року 8:00;
- Найвища пропозиція: 139 000 UAH.
Зазначений автомобіль реалізовувався на відкритому інтернет-аукціоні AUTOonline (за посиланням: speedonline.de), згідно інформації з якого:
- Object-ID: 851759;
- Автомобіль: PORCHE CAYENNE;
- Початкова ціна: 12 500 UAH;
- Найвища пропозиція: 139 000 UAH. 
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ) міг бути об`єктом оподаткування транспортним податком у 2019 році, але фактично зазначений автомобіль був знищений, що підтверджується наявними в матеріалах справи та належним чином оформленими доказами та на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення обліковувався у власності позивачки тільки номінально, не є об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб, оскільки наявними матеріалами підтверджується реальна вартість автомобіля PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ) станом на 10 травня 2019 року – 139 000 (сто тридцять дев`ять тисяч) грн., що набагато менше об`єкта оподаткування транспортним податком у 2019 році у розмірі 1 564 875 грн.
В свою чергу відповідачем не спростовано наведених доводів позивачки та не надано суду належних і допустимих, у розумінні ст. 73 КАС України, доказів, які б підтверджували правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення враховуючи фактичні обставини та вартість автомобіля PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ) станом на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19, ст. 67 Конституції України ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, 267.1.1 п.267.1, пп.267.2.1 п.267.2, п.267.4 ст. 267 ПК України, п.п.2, 11, 13 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66, які регулюють спірні правовідносини.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набув чинності з 01 січня 2015 року, ст. 267 ПК України викладена у новій редакції, якою передбачено сплату транспортного податку.
Підпунктом 267.1.1 п.267.1 ст. 267 ПК України (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.
Об`єктом оподаткування відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 ст. 267 ПК України (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 01 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.
Щороку до 01 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
Відповідно до п.267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 цієї статті.
Підпунктом 267.5.1 п.267.5 ст. 267 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
З аналізу наведених норм вбачається, що легкові автомобілі є об`єктом оподаткування транспортним податком у випадку, якщо з року їх випуску минуло не більше 5 років та їх середньоринкова вартість становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" мінімальний розмір заробітної плати станом на 1 січня 2019 року встановлено на рівні 4 173 гривень.
Отже, об`єктом оподаткування транспортним податком у 2019 році є автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1 564 875 грн.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 01 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального (абз.2 пп.267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України).
Щороку до 01 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального (абз.3 пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України).
Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком визначений Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66 (далі – Методика).
Згідно п.2 Методики середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г/100), де Цн – ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року №403.
На підставі п.п.11, 13 Методики коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від строку експлуатації визначається як середнє значення співвідношення ціни автомобілів, що були у використанні, до ціни аналогічних нових автомобілів.
Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 01 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального. У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.
Таким чином, перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2019 році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.
Згідно з висновком Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року у справі №826/19300/16 аналіз наведених положень Методики свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу. Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі.
Таким чином, підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень з відповідного виду податку є отримана від Мінекономрозвитку інформація про вартість належних на праві власності транспортних засобів.
Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) – згорів повністю стан не придатний до подальшого використання як автомобіля (а.с.96-99, 145-157).
Для оцінки вартості вищезазначеного транспортного засобу (PORCHE CAYENNE 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ) направлено адвокатські запити до Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області №4841 від 14 травня 2020 року б/н та до ПАТ "СК "Українська страхова група" від 19 травня 2020 року б/н (а.с.37-38).
У відповідь на вищезазначений адвокатський запит Голови ліквідаційної комісії Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області №4841 від 21 травня 2020 року за №31/14-К-06/аз було надано засвідчену копію договору купівлі-продажу транспортного засобу від 10 травня 2019 року за №6726/19/032215, відповідно до якого ОСОБА_1 придбала автомобіль PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ) за ціною – 139 000,0 (сто тридцять дев`ять тисяч) грн. (а.с.34).
Вищезазначена ціна придбаного позивачкою автомобіля, в пошкодженому стані, підтверджується листом ПАТ "СК "Українська страхова група" від 02 червня 2020 року за №03/3860/1 оцінку вартості PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ).
Тобто, зазначений автомобіль реалізувався на відкритому інтернет-аукціоні AUTOonline (за посиланням: speedonline.de) (а.с.41), згідно інформації з якого:
- Object-ID: 851759;
- Автомобіль: PORCHE CAYENNE;
- Початкова ціна: 12 500 UAH;
- Найвища пропозиція: 139 000 UAH. 
Таким чином, колегія суддів констатує, що станом на 10 травня 2019 року реальна вартість автомобіля PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ) була 139 000 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що автомобіль PORCHE CAYENNE 2018 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ) на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення обліковувався у власності позивачки тільки номінально, але фактично не міг бути об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб, оскільки реальна вартість вищезазначеного автомобіля станом на 10 травня 2019 року – 139 000 грн., тоді як ціна об`єктів оподаткування транспортним податком у 2019 році мають бути у розмірі не меншому від 1 564 875 грн.
За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Щодо клопотання ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно ч.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.4 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень ч.5 ст. 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно ч.6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог ч.5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст. 134 КАС України).
За правилами ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 7 вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (ч.9 ст. 139 КАС України).
За приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Тобто, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: ордер, додаткову угоду №3 до Договору №20А-038/20 від 13 травня 2020 року, рахунок-фактура №7 від 29 квітня 2022 року, акт №7 про прийняття-передачі наданих послуг від 29 квітня 2022 року.
Відповідно до акту виконаних робіт по договору про надання правової допомоги №23 від 11 травня 2021 року розрахунку суми гонорару позивачу надані такі послуги:
-          сплата адвокатських послуг за супроводження (надання адвокатських юридичних послуг) щодо надання правової допомоги у судовій справі №420/20786/21 в П`ятому апеляційному адміністративному суді.
Вартість послуг: 5 000 (п`ять тисяч) грн.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 належним чином не підтверджено судові витрати на правничу допомогу, зокрема, матеріали справи не містять жодних доказів сплати суми гонорару за надану правову допомогу.
За таких обставин колегія суддів вважає, що витрати на правову допомогу у суді апеляційної інстанції є недоведеними та не підлягають стягненню.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області (відокремлений підрозділ ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 05 липня 2022 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.