УХВАЛА

24 травня 2022 року 
м. Київ

cправа №  910/17464/19 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Васьковського О.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Центрального міжгеріонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків
на постанову  Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022
(головуючий - Євсіков О.О., судді - Попікова О.В., Корсак В.А.)
та рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2021
(суддя - Шкурдова Л.М.)
у справі № 910/17464/19
за позовом     Офісу великих платників податків ДПС
до     Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк"
про     визнання дій ліквідатора протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
22.02.2022, поштовим відправленням, Центральне міжгеріональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 та  рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі № 910/17464/19 в частині відмовлених позовних вимог  в порядку статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2022 для розгляду справи № 910/17464/19 визначено колегію суддів у складі: Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Баранець О.М., Губенко Н.М.
02.05.2022 суддями Верховного Суду Кондратовою І.Д., Баранцем О.М., Губенко Н.М. подано заяву про самовідвід у розгляді справи № 910/17464/19 в порядку статті 35 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою Верховного Суду від 02.05.2022 заяву суддів Кондратової І.Д., Баранця О.М., Губенко Н.М. про самовідвід у розгляді справи № 910/17464/19 за касаційною скаргою Центрального міжгеріонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 задоволено, справу № 910/17464/19  передано на повторний автоматизований розподіл судової справи.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                 №910/17464/19 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Васьковський О.В., суддя - Білоус В.В., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 04.05.2022.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.
Статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.
Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Таким чином процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. 
Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Скаржник повинен розуміти, що призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, формування обґрунтованої правової позиції стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.
Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу "правової визначеності", що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.
Зважаючи на наведене скаржник повинен усвідомлювати, що зазначення будь-яких із визначених пунктами 1-4 частини другої статті 287 ГПК України випадків потребує належних, вичерпних обґрунтувань, позаяк відкриття касаційного провадження за відсутності або неточності таких обґрунтувань може призвести до порушено принципу "правової визначеності".
Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що касаційна скарга не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, оскільки у порушення цього пункту у ній не зазначено конкретно передбачений пункт (пункти) частини другої статті 287 цього Кодексу як підставу касаційного оскарження з належним обґрунтуванням у чому конкретно полягало неправильне застосування норм матеріального та/або порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 291 ГПК України, особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.
Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, скаржником доданий фіскальний чек АТ "Укопошта", проте не додано описів вкладення у цінний лист, що не може вважатися належним доказом надіслання копії касаційної скарги учасникам справи №910/17464/19.
Отже, подана касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 ГПК України щодо її форми.
Статтею 288 ГПК України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.
Повний текст постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 було виготовлено 20.01.2022. Двадцятиденний строк на касаційне оскарження з дати виготовлення повного тексту судового рішення суду апеляційної інстанції, сплив 09.02.2022.
Скаржник звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову апеляційного господарського суду - 22.02.2022, підтвердженням чого є штамп поштової кореспонденції, тобто поза межами процесуального строку на касаційне оскарження.
Заявник зазначає про отримання копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції 03.02.2022 в підтвердження чого надає копію першої сторінки постанови апеляційного суду з проставленням штампу вхідної кореспонденції.
Слід зауважити, що штамп вхідної кореспонденції на копії оскаржуваної постанови не є належним доказом вручення зазначеної постанови саме 03.02.2022, оскільки є внутрішніми документами скаржника. 
Такими доказами можуть бути, зокрема поштовий конверт зі штрихкодовим ідентифікатором у якому копія оскаржуваної постанови надійшла скаржникові, витяг з електронного реєстру руху поштових відправлень ПАТ "Укрпошта".
Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Згідно частини 1 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Згідно з частиною третьою статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
При цьому, нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачається автоматичного та безумовного поновлення строку на касаційне оскарження. Дійсно, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку, проте для цього необхідно заявити відповідне клопотання, долучивши до нього на підтвердження поважності причин пропуску строку касаційного оскарження відповідні докази. 
Направляючи касаційну скаргу до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 22.02.2022, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження,  Центральне міжгеріональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків не клопотало про поновлення пропущеного процесуального строку в прохальній частині касаційної скарги.
Згідно з ч. 2 ст. 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Частиною 2 ст. 174 ГПК України унормовано, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Частиною 3 статті 292 ГПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
З огляду на таке, касаційна скарга Центрального міжгеріонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 та  рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі №910/17464/19 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків касаційної скарги, а саме - заявнику касаційної скарги необхідно подати клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з  наведенням підстав для його поновлення, виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України та зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав),  надати докази надсилання копії касаційної скарги учасникам справи листом з описом вкладення. 
Керуючись статтями 174, 234, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,-
УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Центрального міжгеріонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 та  рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі №910/17464/19  залишити без руху.
2. Надати Центральному міжгеріональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали, а саме - заявнику касаційної скарги необхідно подати клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з  наведенням підстав для його поновлення, виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України та зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав),  надати докази надсилання копії касаційної скарги учасникам справи листом з описом вкладення.
3. Роз`яснити Центральному міжгеріональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                О.В. Васьковський