Ухвала
 
11 липня 2022 року
м. Київ
справа № 161/8568/20
провадження № 61-2773 ск22 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 20 січня               2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Волинській області, прокуратури Волинської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства і прокуратури,
ВСТАНОВИВ:
До Верховного Суду 18 лютого 2022 року Державна казначейська служба України подала касаційну скаргу на судові рішення попередніх інстанцій, в якій просила їх скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Ухвалою Верховного Суду від 28 березня 2022 року указану касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме: заявнику необхідно надати докази щодо сплати судового збору, оскільки у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено.
У травні 2022 року до суду касаційної інстанції надійшло клопотання про продовження строку для усунення недоліків та про звільнення або відстрочення сплати судового збору.
Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2022 року відмовлено заявнику у задоволенні клопотання про звільнення або відстрочення сплати судового збору, продовжено строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 28 березня 2022 року, до 13 червня 2022 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
Як видно із рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення Державна казначейська служба України отримала ухвалу судувід 23 травня 2022 року - 27 травня 2022 року, а її уповноважений представник Соловей В. С. - 31 травня 2022 року.
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі, однак станом на 11 липня            2022 року ухвалу Верховного Суду від 28 березня 2022 року не виконано і відомості про те, що заявник вживала заходів щодо усунення недоліків скарги у Єдиній автоматизованій системі діловодства Верховного Суду відсутні, тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України та статті 185 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
Оскільки у встановлений судом строк, станом на 11 липня 2022 року недоліки касаційної скарги не усунуто, зокрема заявник не надала докази сплати судового збору, відповідно до статті 185 ЦПК України касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 20 січня 2022 року вважати неподаною та повернути заявнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                        О. В. Білоконь