Справа № 146/1519/21
Провадження № 22-ц/801/973/2022
Категорія: 23
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Сопрун В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року	Справа № 146/1519/21	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого Сопруна В.В.,
суддів Войтка Ю.Б., Стадника І.М., 
                за участю секретаря судового засідання Олійник Г.Є.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №146/1519/21 за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина» про розірвання договору оренди землі, скасування державної реєстрації права оренди землі, 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина» на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 березня 2022 року, яке ухвалене суддею Пилипчуком О.В. в Томашпільському районному суді Вінницької області, повний текст складено 28 березня 2022 року, 

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1  звернувся в суд з позовом до ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» про розірвання договору оренди землі, скасування державної реєстрації права оренди землі, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивач на підставі державного акта від 20 грудня 2001 року серія ІІІ-ВН 030835, є власником земельної ділянки площею 2,1002 га, кадастровий номер 0523981500:03:000:0180 та земельної ділянки площею 2,093 га, кадастровий номер:0523981500:03:0181, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. 
30 грудня 2014 року між позивачем та ТОВ Агрокомплекс «Зелена Долина» було укладено договір оренди землі, та зареєстровано право оренди у реєстраційній службі Чечельницького районного управління юстиції 15 лютого 2016 року номер запису: 13262973.
Позивач вказує, що відповідач протягом тривалого часу систематично не сплачує орендну плату, чим порушує умови договору оренди.
Таким чином, позивач просив розірвати договір оренди землі № 477/В від 30 грудня 2014 року, площею 2,093 га, який укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» право оренди якої зареєстровано реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області 15 лютого 2016 року, номер запису: 13262973 та скасувати державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку згідно договору № 477/В від 30 грудня 2014 року площею 2,093 га, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»», яке зареєстровано реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області 15 лютого 2016 року, номер запису: 13262973.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 березня 2022 року позов задоволено.
Розірвано договір оренди землі №477/В від 30 грудня 2014 року, щодо земельної ділянки площею 2,093 га, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Зелена Долина», право оренди якої зареєстроване реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області 15 лютого 2016 року, номер запису: 13262973.
Скасовано державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку площею 2,093 га згідно договору № 477/В від 30 грудня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Агрокомплекс «Зелена Долина», яке зареєстроване реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області 15 лютого 2016 року, номер запису: 13262973.
Стягнуто з ТОВ Агрокомплекс «Зелена Долина» на користь ОСОБА_1 908 грн судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ Агрокомплекс «Зелена Долина» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а також неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Просило рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Вирішити питання щодо стягнення судових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначивши, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є безпідставними. 

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою є підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 53276941 від 15 лютого 2016 року на підставі державного акта від 20 грудня 2001 року № ІІІ-ВН 030835 є власником земельної ділянки площею 2,093 га, що знаходиться на території Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 0523981500:03:000:0181. 

Вказана земельна ділянка на підставі договору оренди № 477/В від 30 грудня 2014 року перебуває в оренді ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина». Строк договору оренди 49 років з правом пролонгації. Право оренди зареєстроване реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № витягу 193373384 від 17 грудня 2019 року на підставі державного акта від 20 грудня 2001 року № ІІІ-ВН 030835 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,093 га, що знаходиться на території Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 0523981500:03:000:0181.

Відповідно до копії державного акта № ІІІ-ВН 030835, на підставі рішення 17 сесії 03 скликання Вилянської сільськї ради від 14 листопада 2001 року ОСОБА_1 передано земельну ділянку площею 4,19 га, що розташованан на території Вилянської сільської ради призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 377. Номери земельних ділянок 350 та 351. 

Згідно договору оренди землі від 30 грудня 2014 року №477/В укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» вбачається, що орендодавець ОСОБА_1 надає належну йому на підставі державного акта № ІІІ-ВН 030835 від 20 грудня 2001 року, а орендар - ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» приймає в строкове платне користування земельну ділянку № НОМЕР_1 , кадастровий номер земельної ділянки 0523981500:03:000:0181 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0900 га, яка знаходяться на території Вилянської сільської ради. Даний договір укладено на сорок дев`ять років.

Відповідно до п. 4.1 Договору, орендна плата сплачується орендарем у грошовій формі готівкою через касу підприємства, або в натуральній формі, або відробітковій формі - надання послуг. Розмір орендної плати у рік становить не менше ніж 3,0 (три) відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки зазначеної в п. 2.4 договору, а саме в грошовій формі 1417,61 грн в рік, або в натуральній формі 10,35 центнерів зерна в рік.

Відповідно до п. 4.4. Договору, орендна плата виплачується у строк до 20 грудня кожного поточного року.

Згідно п. 12.4 Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання зокрема за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Як вбачається з акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду, орендодавець ОСОБА_1 передав, а орендар ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» прийняв в строкове платне користування ділянку кадастровий номер 0523981500:03:000:0181, розміром 2,0900 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вилянської сільської ради, яка належить орендодавцю на праві приватної власності. 

Як зазначалося вище позивач звернувся до суду, оскільки відповідачем було порушено п. 4.4. спірного договору оренди щодо виплати орендної плати.

Згідно пункту 1 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Приписами ст.24 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Положеннями ст.32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.

Відповідно до пункту 12.4 договору оренди землі, його дія припиняється шляхом розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом.

Позивач посилається на те, що орендна плата відповідачем протягом тривалого періоду систематично не сплачувалась. 

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку у справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що: «у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».

У постанові Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 925/549/17 зазначено, що той факт, що відповідач сплатив усю суму заборгованості з орендної плати за землю, не має правового значення для вирішення даного спору, оскільки судами встановлений факт її систематичної несплати протягом періоду дії договору оренди землі, що відповідно до ч.1 ст.32 Закону України "Про оренду землі", ст. 141 Земельного кодексу України, ст. 651 Цивільного кодексу України та умов договору є достатньою правовою підставою для розірвання цього договору.

У постанові Верховного Суду від 16 листопада 2018 року у справі № 484/301/18 зазначено, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 183/3653/16 (провадження № 61-26035св18) зазначено, що неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України).

Статтями 77,78 ЦПК України передбачено, що належними і допустимими є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач на підтвердження сплати орендної плати надав суду слідуючі докази:

Відповідно до копії платіжного доручення від 25 травня 2020 року № 5579 ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» перераховано до центру поштового зв`язку №6 в м. Тульчин 30985,29 грн, призначення платежу плата за оренду земельних паїв та комісійна винагорода за її виплату згідно реєстру №ЗД0000000524 від 25 травня 2020 року. 

Згідно копії реєстру безготівкових термінових переказів від суб`єктів господарювання №ЗД000000524 від 25 травня 2020 року, ОСОБА_2 призначався переказ у сумі 3415,49 грн, сума комісії 27,32 грн, призначення переказу: виплата орендної плати за 2019 рік (позика) та переказ у сумі 3415,49 грн, сума комісії 27,32 грн, призначення переказу: виплата орендної плати за 2019 рік (позика).

Відповідно до копії платіжного доручення №29344 від 18 червня 2020 року, ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» отримала переказ грошових коштів в сумі 3415,49 грн, призначення платежу: перерахунок поштового переказу, відмова одержувача від отримання коштів; ОСОБА_1 .

Відповідно до копії платіжного доручення від 10 вересня 2020 року № 8092, ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» перераховано до центру поштового зв`язку №6 в м. Тульчині 156887,36 грн, призначення платежу плата за оренду земельних паїв та комісійна винагорода за її виплату згідно реєстру №ЗД000000830 від 24 липня 2020 року. 

Згідно копії реєстру безготівкових термінових переказів від суб`єктів господарювання №ЗД000000830 від 24 липня 2020 року, ОСОБА_1 призначалися перекази у сумі 6147,90 грн, сума комісії 49,18 грн та у сумі 6147,90 грн, сума комісії 49,18 грн, призначення переказу не зазначено.

Відповідно до копії платіжного доручення №44481 від 29 вересня 2020 року, ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» отримала переказ грошових коштів в сумі 6147,90 грн, призначення платежу: перерахунок поштового переказу, відмова одержувача від отримання коштів; ОСОБА_1 .

Відповідно до копії платіжного доручення від 22 грудня 2020 року № 13492, ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» перераховано до центру поштового зв`язку №6 в м. Тульчині 574031,35 грн, призначення платежу плата за оренду земельних паїв та комісійна винагорода за її виплату згідно реєстру №ЗД000001475 від 08 грудня 2020 року. 

Згідно копії реєстру безготівкових термінових переказів від суб`єктів господарювання № ЗД000001475 від 08 грудня 2020 року, ОСОБА_1 призначалися перекази у сумі 2647,10 грн, сума комісії 26,47 грн та у сумі 2647,10 грн, сума комісії 26,47 грн, призначення переказу виплата орендної плати 2020 рік.

Відповідно до копії платіжного доручення №4288 від 19 січня 2021 року, ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» отримала переказ грошових коштів в сумі 2647,10 грн, призначення платежу: перерахунок поштового переказу, відмова одержувача від отримання коштів; ОСОБА_1 .

Відповідно до копії платіжного доручення від 06 вересня 2021 року № 10907, ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» перераховано до Вінницької дирекції «АТ «Укрпошта» 718650,33 грн, призначення платежу плата за оренду земельних паїв та комісійна винагорода за її виплату згідно реєстру №ЗД00001564 від 23 серпня 2021 року. 

Згідно копії реєстру безготівкових термінових переказів від суб`єктів господарювання № ЗД000001564 від 23 серпня 2021 року, ОСОБА_1 призначалися перекази у сумі 8795,01 грн, сума комісії 70,36 грн та у сумі 8795,01 грн, сума комісії 70,36 грн, призначення переказу виплата орендної плати 2021 рік.

Відповідно до копії платіжного доручення №6048 від 06 жовтня 2021 року, ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» отримала переказ грошових коштів в сумі 8795,01 грн, призначення платежу: перерахунок поштового переказу, відмова; ОСОБА_1 .

Згідно листа №3114 від 30 листопада 2020 року від ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» до ОСОБА_1 , останньому було запропоновано надати відповідачу реквізити рахунку для перерахування орендної плати.

Таким чином відповідачем ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» починаючи з травня 2020 року було направлено на ім`я позивача грошові кошти, різного цільового призначення.

Інших доказів, що підтверджували б належне, у відповідності з умовами договору, виконання відповідачем обов`язку по сплаті орендної плати у строк до 20 грудня кожного поточного року, останній не надав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач не виконав обов`язки, визначені статтею 24 Закону України «Про оренду землі», не надав суду доказів на підтвердження виконання умов договору та оплати позивачу коштів за користування земельною ділянкою за період з дня укладення договору оренди від 30 грудня 2014 року, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для розірвання договору оренди з покладенням на відповідача обов`язку повернення земельної ділянки у придатному для використання стані.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги в тому, що відповідачем документи про отримання позивачем орендної плати по договору за період з 2015 року по 2017 рік включно не можуть бути надані суду в зв`язку з закінченням трьохрічного строку збереження зазначених документів відповідно до Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затверджений наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року № 578/5, оскільки відповідач не надав доказів про знищення документів, які підтверджували б виплату орендної плати позивачу, а саме відповідного акта про їх вилучення та знищення.
Тобто, доказів сплати орендної плати за період з 2014 року по 2019 рік, відповідач не надав.

Тому доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду не заслуговують на увагу. 

Крім того, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування державної реєстрації права оренди землі, закріпленого договором № 477/В, який укладений 30 грудня 2014 року щодо земельної ділянки площею 2,0900 га між ОСОБА_1 і ТОВ Агрокомплекс «Зелена Долина» та зареєстрований реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області 15 лютого 2016 року, номер запису: 13262933, що фактично є похідною від первісної вимоги і має на меті відновлення прав позивача після розірвання вищезазначеного договору.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина» залишити без задоволення.
Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 березня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 червня 2022 року.

Головуючий                 Сопрун В.В.

Судді                                  Войтко Ю.Б.
                                       
                                                       Стадник І.М.