ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

21 червня 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/13087/21
Головуючий у першій інстанції – Карапута Л. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/643/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів:  Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,
із секретарем – Патук А.А., 
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2022 року (місце ухвалення – м. Чернігів) у справі за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії,
                                       В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2021 року представник ОСОБА_1 – адвокат Бараболя В.І. звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про стягнення коштів. В обґрунтування позову посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки, ОСОБА_2 , і згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.06.2019 вона прийняла спадщину після смерті батька.
Вказує, що згідно розписки-повідомлення від 18.07.2019 було прийнято і зареєстровано заяву з доданими документами для оформлення пенсійних виплат по недоотриманій пенсії ОСОБА_2 , яку позивачка успадкувала.
Також зазначає, що до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зверталась сестра позивачки, яка діяла на підставі довіреності, щодо отримання коштів на поховання батька та отримання належних ОСОБА_1 як спадкоємиці грошових коштів у розмірі 134634,87 грн. Проте відповідачем було відмовлено у виплаті пенсії у зв`язку з тим, що законодавством передбачений порядок подання документів та необхідністю подання довідки внутрішньопереміщеної особи.
Також посилається, що на повторні звернення, а також на адвокатський запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області була отримана відмова у виплаті ОСОБА_1 грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії ОСОБА_2 у розмірі 134634,87 грн згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.06.2019.
Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини та правові позиції Верховного Суду, вважає, що у виниклих правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки як члена сім`ї померлого пенсіонера на отримання невиплаченої за життя пенсії її батька.
У позові представник ОСОБА_1 – адвокат Бараболя В.І. просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплатити ОСОБА_1 успадковану недоотриману пенсію в розмірі 134634 грн 87 коп., яка була нарахована померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка входить до складу спадщини за заповітом від 14.06.2019, виданого державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Основенко Л.М., спадкова справа № 327/18, зареєстровано в реєстрі за № 4-440.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.01.2022 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії, задоволено.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплатити ОСОБА_1 134634 грн 87 коп. недоотриманої пенсії, нарахованої померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка входить до складу спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.06.2019, виданого державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, запис у реєстрі № 4-440. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду обґрунтовано тим, що позивачка успадкувала належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до положень ст. 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті, за останні три роки. За висновком суду, дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. При ухваленні рішення судом були враховані правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у справах № 750/7865/18, 286/3516/16-ц, 757/12134/14-а.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області Сіраш В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.01.2022 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення судом прийнято з неповним та невірним з`ясуванням фактичних обставин справи, з порушенням норм матеріального права.
У скарзі заявник посилається, що судом першої інстанції необґрунтовано не взято до уваги приписи ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якими передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.
Наголошує, що у відзиві на позовну заяву вказувалось, що станом на 21.09.2021 сума недоотриманої пенсії відсутня, оскільки, враховуючи положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пройшло більше трьох років від дати смерті.
Тому вважає, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суперечить нормам ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що є підставою для його скасування.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України  учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Бараболя В.І. просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.01.2022 – залишити без змін. Доводи відзиву на апеляційну скаргу є тотожними доводам, які були викладені в позовній заяві.
Учасники справи у судове засідання не з`явились, проте були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Від представника ОСОБА_1 – адвоката Бараболя В.І. та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , батько позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 24).
Згідно наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.06.2019 року, виданого державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Основенко Л.М., ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 , а саме недоотриману пенсію  загальній сумі 134634,87 грн, що  зберігаються у Чернігівському об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України, що належали померлому на підставі довідки № 8176/07 від 05.04.2018 (а.с. 23).
18.07.2019 ОСОБА_1 подала заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про отримання недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера, ОСОБА_2 , яка прийнята і зареєстрована 18.07.2019 за № 129, що підтверджується розпискою-повідомленням (а.с. 29).
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області було відмовлено ОСОБА_1 у виплаті пенсії, посилаючись на те, що законодавством передбачено порядок подання документів, а також необхідна довідка про взяття на облік внутрішньопереміщенної особи (а.с. 31-32).
На повторні звернення позивача також були отримані відмови у виплаті ОСОБА_1 грошових коштів, успадкованої недоотриманої пенсії батька - ОСОБА_2 в розмірі 134634,87 грн., згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.06.2019.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачка успадкувала належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до положень ст. 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті, за останні три роки. За висновком суду, дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. При ухваленні рішення судом були враховані правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у справах № 750/7865/18, 286/3516/16-ц, 757/12134/14-а.
З висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.
Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують враховуючи наступне.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
У постанові Верховного Суду від 23.02.2022 по справі №428/10113/20 зазначено, що тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:
- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як убачається з матеріалів справи, свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14.06.2019, видане державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Основенко Л.М., у якому зазначено, що спадщина складається з недоотриманої пенсії в загальній сумі 134634,87 грн, не оспорено та є чинним, а тому відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю є безпідставною.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 23.02.2022 по справі №428/10113/20 висловлена правова позиція, відповідно до якої положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що позивачка успадкувала належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до положень ст. 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті, за останні три роки. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими, оскільки остання успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.
Апеляційний суд також враховує, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16 зазначила, що підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.
Тому припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій спадкодавцем не зумовлює припинення  вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень ст. 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.
Крім того, відповідачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих документальних доказів на спростування розміру успадкованої недоотриманої пенсії, порядку та строку, за який нарахована така пенсія.
Тому доводи апеляційної скарги, що рішення суду першої інстанції суперечить ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів, а висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицію Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.02.2022 по справі № 428/10113/20.
Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування  судового рішення.
Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення вимог, проте залишив поза увагою положення ст. 1227 ЦК України, та виклав резолютивну частину без врахування норм ЦК України.
Тлумачення пунктів 4 і 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України дає підстави зробити висновок, що предмет позову – це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову – це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, а саме право на недоотриману пенсію після смерті ОСОБА_2 , яку позивачка отримала у спадщину.
Тобто правові підстави позову – це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
На суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
З врахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає задоволенню частково рішення зміні, а саме з урахуванням вимог ЦК України п. 2 резолютивної частини слід викласти у наступній редакції: «Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (місце знаходження: м. Чернігів, вул. П`ятницька, 83-а, ЄДРПОУ – 21390940) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 134634 грн 87 коп. недоотриманої пенсії, нарахованої померлому ІНФОРМАЦІЯ_1   ОСОБА_2 , яка входить до складу спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.06.2019, виданого державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, запис у реєстрі № 4-440», в іншій частині рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч. 4, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2022 року змінити, виклавши п. 2 резолютивної частини у наступній редакції: «Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (місце знаходження: м. Чернігів, вул. П`ятницька, 83-а, ЄДРПОУ – 21390940) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 134634 грн 87 коп. недоотриманої пенсії, нарахованої померлому ІНФОРМАЦІЯ_1   ОСОБА_2 , яка входить до складу спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.06.2019, виданого державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, запис у реєстрі № 4-440».
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Повний текст судового рішення складено 22.06.2022.

Головуючий                                                         Судді: