Номер провадження: 33/813/484/22
Номер справи місцевого суду: 522/15276/21 
Головуючий у першій інстанції Лонський І. В. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       22.04.2022 року                                                                  м. Одеса
       
       Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Дубрянської Н.О.,
осіб, які з`явилися до судового засідання:
-захисника ОСОБА_1 адвоката Сімоненка Р.О.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 454 гривні, згідно Закону України «Про судовий збір».
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду,  ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та обставини, які суд вважав встановленими під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, не відповідають обставинам, які відбувались при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та передували його складанню; судом не взято до уваги обставини, що підтверджені доказами, які спростовують склад адміністративного правопорушення. 
Так, апелянт зазначає, що під час зупинки його співробітниками поліції, останні були упередженими до нього, та при висуванні поліцейськими йому підозри про перебування його в стані наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 погодився проходити медичний огляд на стан сп`яніння, однак не в присутності даного екіпажу патрульної поліції, у зв`язку з чим ОСОБА_1 та його знайомою, яка знаходилась з ним в автомобілі, були здійсненні дзвінки на оператор «102», проте ніякого реагування на дзвінки з боку співробітників поліції не було. Апелянт за таких обставин також звернувся зі скаргами до начальника Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції. Також, апелянт наполягає на фіктивності складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейські не вжили заходів щодо відсторонення його від керування, що є порушення чинного законодавства. Крім того, апелянт зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, посилаючись на те, що він або його захисник були позбавлені можливості бути присутніми у судовому засіданні, що порушило його права щодо захисту, можливості звертати увагу суду на конкретні обставини справи та докази його невинуватості. Апелянт в апеляційній скарзі заперечує проти протоколу про адміністративне правопорушення, як доказу у справі, та вказує, що суд першої інстанції не посилався на будь-які пояснення свідків, як на докази, у зв`язку з їхньою відсутністю.
За таких обставин апелянт звернувся до апеляційного суду і просить скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2021 року, а провадження у справі закрити.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явились у судове засідання, апеляційний суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 повністю не дотримався вказаних вимог закону, у зв`язку з чим апеляційний суд не може погодитися з висновками, викладеними в постанові суду від 13 грудня 2021 року. 
При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного.
В матеріалах справи наявний протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №021945 від 27 липня 2021 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 27 липня 2021 року о 15.15 годин в м. Одесі, вул. Колонтаївська, 58, керував транспортним засобом марки Mitsubishi Carisma, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку, вівся безперервний відеозапис на відео-реєстратор № 1184. Вказані дії водія ОСОБА_1 співробітником поліції кваліфіковано, як порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 3).
Також матеріали справи містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 27.07.2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 27.07.2021 року о 15 год. 15 хв. видано дане направлення на огляд до КНП «ООМЦПЗ» ООР, оскільки у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: поведінка, що не відповідає дійсності, зіниці очей не реагують на світло (а. с. 4). 
За приписами пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За порушення даної норми права встановлено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, одними із ознак складу даного правопорушення є відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. 
При цьому, орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення, повинен довести даний факт.
В апеляційній скарзі апелянт категорично заперечує факт відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, зазначивши, що він мав намір проходити медичний огляд, проте не у присутності співробітників поліції екіпажу 3514, у зв`язку з чим були здійсненні дзвінки оператору «102» для виклику іншого екіпажу поліції, проте реагування з боку співробітників поліції не було. 
Апеляційний суд звертає увагу, що за приписами ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали. 
Положення ст. 266 КУпАП, передбачають, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. 
Відповідно до ст. 255 КУпАП такий обов`язок покладений на органи Національної поліції. 
Стаття 256 КУпАП визначає вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, в якому окрім зазначення відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місця, часу вчинення і суті адміністративного правопорушення; нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення тощо, також зазначаються інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №021945 від 27 липня 2021 року, в графі «Свідки чи потерпілі», вказано про наявність відео з портативного відео-реєстратора № 1184. Однак, матеріали адміністративного провадження, що були направлені до суду, не містили відповідних відеоматеріалів.
У зв`язку з чим та на виконання вимог ст. 278 КУпАП, місцевий суд постановою від 17 серпня 2021 року матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП повернув до Управління патрульної поліції в Одеській області для належного оформлення. 
Листом Управління патрульної поліції в Одеській області Департамент патрульної поліції від 03.09.2021 року № 20676/41/13/04/01-21 після доопрацювання адміністративну справу (адміністративний протокол серії ААБ №077137) за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 27.07.2021 року у відношенні ОСОБА_1 повернуто до районного суду разом з відео-фіксацію зі службових нагрудних камер на DVD-диску. 
З відеозапису з портативного відео реєстратора № 1184, що після доопрацювання був приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №021945 від 27 липня 2021 року, вбачається, що 27 липня 2021 року співробітники поліції зупинили ОСОБА_1 на автомобілі марки Mitsubishi Carisma у м.Одесі, вул. Колонтаївська, 58, з підстав відсутності на транспортному засобі номерних знаків. Під час спілкування у поліцейських виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. ОСОБА_1 повідомив про недовіру поліцейським та почав здійснювати дзвінки з телефону. За характером розмови ОСОБА_1 по телефону вбачається, що останній здійснював виклик іншого екіпажу патрульної поліції, посилаючись на те, що співробітники поліції екіпажу № 3514 грубо з ним поводяться, ображають його. Надалі, на вимогу співробітника поліції до ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 повідомив, що він не відмовляється проїхати, проте без іншого екіпажу патрульної поліції він не поїде. Співробітник поліції розцінив таку поведінку ОСОБА_1 , як відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, та повідомив останньому, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, пункт 2.5 Правил дорожнього руху України. Після чого поліцейський також роз`яснив ОСОБА_1 положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 до складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП повідомив поліцейським, що він згоден проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Проте, поліцейським, незважаючи на згоду ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, відносно ОСОБА_1 на підставі тих заперечень проти огляду, якій він висловлював до цього без урахування, що думка ОСОБА_1 змінилася до початку заповнення поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення (а.  с. 11).
Таким чином, вказаним відеозаписом, який є об`єктивним доказом у справі, спростовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Проте, місцевий суд на це уваги не звернув, поверхово і без наявності належних об`єктивних доказів визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, вірно встановивши недоліки матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , районний суд не в повній мірі виконав вимоги ст. 245, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи з метою встановлення, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. 
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
За встановлених обставин апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної інстанції частково заслуговують на увагу. 
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріалами справи спростовано факт відмови його від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Таким чином, підсумовуючи вище викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому постанову районного суду необхідно скасувати, а провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. 
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2021 року - скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити з підстави пункту першого статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Одеського апеляційного суду                                О.М. Таварткіладзе