УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2022 року
м. Київ
справа № 589/2787/20
провадження № 51-4500ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                            ОСОБА_1 ,
суддів                                                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 27 травня 2022 року про повернення апеляційної скарги на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
встановив:
Слідчий суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ухвалою від
21 березня 2022 року задовольнив клопотання прокурора про продовження 
ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 травня 2022 року. 
Обраний ухвалою слідчого судді забіжний захід у вигляді тримання під вартою, 
12 травня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено на підставі 
ч. 6 ст. 615 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК). 
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 27 травня 2022 року повернуто апеляційну скаргу на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , як таку, що не підлягає розгляду у цьому суді.
Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, обвинувачений звернувся з касаційною скаргою. Посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Указує на те, що повертаючи його скаргу, апеляційний суд постановив рішення без урахування положень Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та принципів судочинства.
Зазначає, що про продовження строку тримання під вартою йому було повідомлено  усно в слідчому ізоляторі, він та його захисник не брали участі в судовому засіданні. 
Перевіривши доводи обвинуваченого ОСОБА_4 , наведені у касаційній скарзі, касаційний суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на наступне.
Положеннями ст. 392 КПК визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених КПК. Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як убачається зі змісту ухвали, повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_4 , суд послався на те, що обраний ухвалою слідчого судді запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було продовжено обвинуваченому на підставі ч. 6 ст. 615 КПК, а тому це рішення оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. 
Зокрема в цій статті встановлено особливий режим досудового розслідування та продовження строків тримання під вартою під час судового провадження в умовах воєнного, надзвичайного стану або у районі проведення антитерористичної операції чи заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України. Відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважаться продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.
Тобто продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в таких випадках здійснюється за клопотанням прокурора без ухвалення судового рішення судом першої інстанції, а тому не може бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, враховуючи вимоги ст. 392 КПК.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо апеляційна скарга не підлягає розгляду в цьому суді апеляційної інстанції.
Апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в порядку, який встановлює особливий режим судового розгляду в умовах воєнного стану, прийняв законне рішення про повернення його апеляційної скарги. 
Верховним Судом не встановлено обставин, які б були підставами для скасування ухвали суду апеляційної інстанції за доводами касаційної скарги ОСОБА_4 .
Слід також зазначити, що скасування клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як про це просить обвинувачений, не входить до повноважень суду касаційної інстанції.
Ухвала апеляційного суду є достатньо вмотивованою та в повній мірі узгоджується з вимогами ст. 419 КПК.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову 
у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Сумського апеляційного суду від
27 травня 2022 року про повернення апеляційної скарги на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                    ОСОБА_3