Ухвала
Іменем України 
14 червня 2022 року
м. Київ
справа № 760/2692/20
провадження № 51-1673 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати  Касаційного кримінального суду      у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 травня  2022 року,
встановив:
За вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2021 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України (далі – КК) із застосуванням статті 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Також, цим вироком засуджено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , щодо яких судові рішення в касаційному порядку не оскаржуються.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 травня 2022 року вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вказаною ухвалою апеляційного суду щодо його підзахисного. 
Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Так, відповідно до вимог частин 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:  істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що захисник в апеляційному суді оскаржував вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 з підстав невідповідності призначеного засудженому покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі останнього і просив апеляційний суд змінити вказаний вирок, застосувавши до його підзахисного положення статті 75 КК.
 
Водночас, у своїй касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначає доводів, які б стосувались його вимог апеляційної скарги про застосування до засудженого статті 75 КК.
 
При цьому, всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК захисник не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
 
На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд      
 
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 травня  2022 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали. 
 
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                        ОСОБА_3