ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/427/22                                                                      

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23 червня 2022 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.
За участю секретаря: Шевченко Е.П.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року, суддя Гаврилюк В.О., у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,- 

У С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.12.2021 № 11584/23-00-09-01, № 11583/23-00-09-01, № 11585/23-00-09-01, № 11591/23-00-09-01, № 11589/23-00-09-01.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення не відповідають нормам чинного законодавства, базуються на припущеннях і не підтверджується доказами та даними господарської діяльності позивача, прийняті з порушенням норм чинного законодавства, на підставі висновків, які не відповідають фактичним обставинам.
Так, позивач стверджує про помилковість висновків акту перевірки щодо продажу сигарет марки "Credo" без відображення покупки у фіскальному чеку, оскільки у асортименті позивача відсутній такий товар, а отже він не міг бути реалізований.
Крім того, є помилковими висновки акту перевірки щодо реалізації підакцизних товарів через касовий апарат з фіскальним номером 3000748682, оскільки за позивачем такий РРО не зареєстрований.
Також позивач зазначає, що у нього наявна ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 17.12.2021 № 11583/23-00-09-01 та № 11585/23-00-09-01. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління ДПС у Черкаській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу відповідача від 09.11.2021 № 2343-п, направлень від 12.11.2021 № 2765/23-00-09-0119 та № 2766/23-00-09-0119 службові особи відповідача здійснили фактичну перевірку діяльності позивача за місцем провадження господарської діяльності за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , - за період діяльності з 26.02.2020 до 18.11.2021.
За наслідками перевірки складений акт від 19.11.2021 № 9094/23-00-09-0122/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовано, що у магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_2 встановлено факт продажу 1 пляшки шампанського, об`ємом 0,7 л. та 1 пачки сигарет марки "Credo" без марки акцизного податку.
Крім того, згідно з даними системи "Податковий блок" встановлено продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів через РРО без застосування коду товарної підкатегорії УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, а саме за адресами: АДРЕСА_1 (РРО № 3000748682) та АДРЕСА_2 (РРО № 3000368328).
Також, встановлено продаж алкогольних напоїв через РРО № 3000368328 та № 3000748682 за цінами, нижчими, ніж мінімально установлені.
Крім того, встановлено продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності відповідної ліцензії, а саме через РРО № 3000368328 у період з 08.05.2021 до 13.05.2021 та через РРО № 3000748682 у період з 16.08.2021 до 17.08.2021.
На підставі зазначеного акту перевірки відповідач прийняв спірні податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій від 17.12.2021:
- № 11583/23-00-09-01 на суму 5100,00 грн за проведення розрахункової операції без використання режиму попереднього програмування РРО щодо найменування підакцизного товару та зазначення коду УКТ ЗЕД для підакцизних товарів (РРО № 3000748682 за адресою: АДРЕСА_1);
- № 11584/23-00-09-01 на суму 17000,00 грн за продаж тютюнових виробів без марки акцизного податку встановленого зразку (за адресою: АДРЕСА_2);
- № 11585/23-00-09-01 на суму 10000,00 грн за продаж алкогольних напоїв за цінами, нижчими від мінімальних (РРО № 3000748682 за адресою: АДРЕСА_1);
- № 11589/23-00-09-01 на суму 17000,00 грн за реалізацію алкогольних напоїв без наявності ліцензії (РРО № 3000368328 за адресою: АДРЕСА_2);
- № 11591/23-00-09-01 на суму 17000,00 грн за реалізацію тютюнових виробів без наявності ліцензії (РРО № 3000368328 за адресою: АДРЕСА_2).
Вважаючи вищезазначені рішення протиправними та такими, що прийтяті всупереч нормам чинного законодавства, позивач з метою захисту своїх прав та інтересів звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів заначає, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог, а тому у відповідності до вимог ст. 308 КАС України судом апеляційної інстанції переглядається рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.12.2021 № 11583/23-00-09-01 та № 11585/23-00-09-01.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі -    ПК України).
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п. 75.1.3 ст. 75 ПК України).
Відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Абзацами 1-4 підп. 81.1 ст. 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Таким чином, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).
З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу відповідача від 09.11.2021 № 2343-п, направлень від 12.11.2021 № 2765/23-00-09-0119 та № 2766/23-00-09-0119 службові особи відповідача здійснили фактичну перевірку діяльності позивача за місцем провадження господарської діяльності за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, - за період діяльності з 26.02.2020 до 18.11.2021.
За наслідками перевірки складено акт від 19.11.2021 № 9094/23-00-09-0122/1988908756, в якому зафіксовано, що у магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_2 встановлено факт продажу 1 пляшки шампанського, об`ємом 0,7 л. та 1 пачки сигарет марки "Credo" без марки акцизного податку.
Так, на підставі зазначеного акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій від 17.12.2021, зокрема:
- № 11583/23-00-09-01 на суму 5100,00 грн за проведення розрахункової операції без використання режиму попереднього програмування РРО щодо найменування підакцизного товару та зазначення коду УКТ ЗЕД для підакцизних товарів (РРО № 3000748682 за адресою: АДРЕСА_1);
- № 11585/23-00-09-01 на суму 10000,00 грн за продаж алкогольних напоїв за цінами, нижчими від мінімальних (РРО № 3000748682 за адресою: АДРЕСА_1). 
Щодо правомірності прийняття зазначених податкових повідомлень рішень, колегія суддів зазначає наступне.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України від 19.12.1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон №481/95-ВР).
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.
На підставі п.19-1.1.14. ст.19 ПК України однією із функцій контролюючого органу є здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням;
Відповідно до підп.54.3.3. п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Частина 1 ст.17 Закону №481/95-ВР передбачає, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.
У відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 3 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265/95-ВР) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.
Як слідує з акту перевірки, згідно з даними системи "Податковий блок" встановлено продаж позивачем алкогольних напоїв та тютюнових виробів через РРО без застосування коду товарної підкатегорії УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, а саме за адресою: АДРЕСА_1 (РРО № 3000748682) та продаж алкогольних напоїв за вказаною адресою через РРО № 3000368328.
При цьому як свідчать матеріали справи та встановлено судом, відповідно до реєстраційного посвідчення від 31.10.2014 № 6817 позивач використовує у магазині " ІНФОРМАЦІЯ_2 " за адресою: АДРЕСА_1 з номером 3000084338 (а.с. 31), тоді як РРО з номером 3000368328 відповідно до реєстраційного посвідчення від 18.10.2017 № 11356 використовується позивачем саме у мазазині-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 30).
Аналогічні дані також містить база даних податкового органу "Податковий блок".
Окрім того, відповідачем ні до суду першої інстранції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів використання позивачем за адресою: АДРЕСА_1 саме РРО з фіскальним номером 3000368328, щодо якого виявлені порушення в акті перевірки.
Також, матеріали податкової перевірки не містять жодного належного та достовірного доказу щодо фактів проведення розрахункової операції без використання режиму попереднього програмування РРО щодо найменування підакцизного товару та зазначення коду УКТ ЗЕД для підакцизних товарів та продаж алкогольних напоїв за цінами, нижчими від мінімальних, саме через РРО з фіскальним номером 3000748682.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.12.2021 № 11583/23-00-09-01 та № 11585/23-00-09-01, оскільки вони прйняті з порушенням норм податкового законодавства.
Щодо відмови у задоволенні вимог про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.12.2021 № 11584/23-00-09-01, № 11591/23-00-09-01, № 11589/23-00-09-01, то колегія суддів зазначає, що рішення суду в цій частині позивачем не оскаржується, а податковий органом в апеляційній скарзі не наводить доводів та міркувань незаконності рішення в цій частині.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Костюк Л.О.

                                                                                                    Кобаль М.І.