УХВАЛА

20 квітня 2022 року 
м. Київ
справа № 160/8954/21
адміністративне провадження № К/990/8879/22  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.
суддів: Бучик А.Ю., Стрелець Т.Г.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 10.01.2022 у справі №160/8954/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ :
13.04.2022 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 10.01.2022 у справі №160/8954/21.
З касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень видно, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 відмовлено в задоволенні позову.
Позивач, не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, подав апеляційну скаргу на нього.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.12.2021 апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з визнанням неповажними причин пропуску строку, установленого статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та надано строк для усунення недоліку апеляційної скарги - надання вмотивованої заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням інших підстав для його поновлення.
На виконання вимог ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 15.12.2021 апелянтом подано клопотання про поновлення строку на усунення недоліків, в якому ним не заперечується отримання оскарженого рішення суду першої інстанції 29.09.2021.
10.01.2022 суд апеляційної інстанції виніс оскаржувану ухвалу, відмовив у відкритті апеляційного провадження.
В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження скаржник зазначив, що вчасна подача апеляційної скарги була неможлива, у зв`язку з тим, що він вчиняв дії, направлені на отримання уточнюючих довідок, але ці обставини, вже були визнані судом апеляційної інстанції неповажними в ухвалі від 15.12.2021.
Крім того позивач зазначив, що в період з червня по липень 2021 року після лікування проходив реабілітацію, у зв`язку з чим був обмежений у часі та не мав можливості своєчасно подати апеляційну скаргу.
Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов до таких висновків.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції виходив з того, що поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами справи певних процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами, а обставини на які посилався скаржник, зокрема вчинення дій, направлених на отримання уточнюючих довідок та перебування на лікуванні в період, який передував отриманню оскаржуваного судового рішення, не перешкоджали йому, у визначений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України строк, оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції від 20.09.2021, копію якого він отримав 29.09.2021.
Колегія суддів зазначає, що суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).
Вказані скаржником причини пропуску строку апеляційного оскарження не давали підстав для висновку про наявність об`єктивних непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному оскарженню судового рішення у цій справі, а свідчать про пропуск строку із суб`єктивних причин, що в свою чергу стало підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження в цій справі. 
Отже, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, дійшовши висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження, вірно застосував положення пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, правильне її застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги, що в свою чергу є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтею 328, частиною другою статті 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 10.01.2022 у справі №160/8954/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. 
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

........................

........................

........................

А.І. Рибачук
А.Ю. Бучик
Т.Г. Стрелець,
Судді Верховного Суду