Справа № 463/1399/21                                Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я. 
Провадження № 22-ц/811/4598/21                 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
Категорія: 37 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Симець В.І. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 листопада 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про захист прав споживача страхових послуг та стягнення страхового відшкодування.
В обгрунтування позовних вимог, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, покликається на те, що 01 вересня 2020 року близько 22:40 год, керуючи автомобілем марки «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Західний обхід міста Львова» поблизу с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, рухаючись в напрямку с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, уникаючи наїзду на невстановленого пішохода, який раптово з`явився на проїжджій частині дороги, не справився з керуванням, внаслідок чого виїхав за межі проїжджої частини дороги у кювет.Стверджує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної гематоми тімяної ділянки справа, струс головного мозку, а його автомобіль зазнав технічних пошкоджень. Зазначає, що на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахований ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 700002/4605/0000047 за умовами якого визначено страхову суму в розмірі 160 000 грн., франшиза – 4 % від страхової суми, але не менше 12 000 грн. Вказує, що відповідно до звіту про оцінку автомобіля марки «Mazda 3» від 17 вересня 2020 року № 6440, виготовлено СОД ОСОБА_2 , вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 137935.61 грн., однак згідно з висновком автотоварознавчого експертного дослідження № 195 від 28 грудня 2020 року вартість відновлювального ремонту склала 155 717.51 грн. Вважає, що обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування виникає, якщо страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування, а відмова у виплаті страхового відшкодування може бути здійснена лише у передбачених законом або договором страхування випадках. Наголошує, що йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з неналежним виконанням чи невиконанням обов`язків за умовами договору страхування, зокрема, неповідомлення ним, як страхувальником, з місця події про випадок відповідні контролюючі органи, а також невиконання обов`язку щодо виклику відповідних компетентних органів на місце події. Звертає увагу, що сам по собі факт невиконання чи неналежного виконання обов`язку за договором страхування не може бути автоматичною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору можуть бути підставою для відмови у виплаті лише в тому випадку, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися в тому, що ця подія є страховим випадком. Стверджує, що в договорі добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 700002/4605/0000047 від 08 листопада 2019 року не передбачено підстав для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування, а також відсутні умови договору про встановлення обов`язку страхувальника повідомляти з місця події компетентні органи та їх викликати на місце події, а Правила чи Умови страхування до договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою частиною договору страхування. Зазначає, що оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує 75 відсотків дійсної вартості автомобіля, зазначений випадок вважається повним знищенням транспортного засобу, а відтак вартість страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача на його користь становить 79 329.53 грн. з врахуванням вартості знецінення автомобіля в розмірі 12317.82 грн., франшизи в розмірі 12000 грн. та вартості працездатних складових автомобіля в розмірі 56 352.65 грн. Крім того, він сплатив 4500 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження, 5225 грн. за виконання необхідних робіт та 1000 грн. оплати послуг евакуатора для транспортування автомобіля.
З наведених підстав просить:
-стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 79 329.53 грн.;
-стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 витрати з оплати проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 4500 грн. та 5 225 грн. на загальну суму 9 725 грн.;
-стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з транспортуванням автомобіля до СТО в сумі 1000 грн.;
-стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 судові витрати.
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 30 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 79 329.53 грн.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» 1000 грн. витрат, які пов`язані з транспортуванням автомобіля – відмовлено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 19 479.45 грн. судових витрат.
Рішення суду оскаржило Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. 
Апелянт стверджує, що у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник повинен повідомити з місця події відповідні державні органи та викликати відповідні компетентні органи на місце події. Зазначає, що страхувальником не було повідомлено про випадок з місця події в компетентні органи та при реєстрації випадку свідомо надано неправдиву інформацію про факт та обставини події, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Крім того, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник створив перешкоди у визначенні обставин, характеру або розміру збитку, та надав свідомо неправдиві відомості про факт настання страхового випадку. Вважає, що надана позивачем довідка № 9704/42/08-20 від 23 вересня 2020 року, видана Пустомитівським ВП ГУНП у Львівській області на підтвердження факту страхового випадку, не відповідає вимогам до документа з компетентного органу, які встановлені п. 7.1 договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 700002/4605/0000047, оскільки вона не містить інформації про наявність чи відсутність алкогольного, токсичного або наркотичного сп`яніння у водія, відомості про винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Вказує, що розмір стягнутих на користь позивача витрат на правову допомогу є необгрунтованим, оскільки не співмірний зі складністю справи, ціною позову та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, зважаючи на те, що справа є нескладною та не вимагає від адвоката великого обсягу роботи, а кошти за ту саму роботу стягуються по кілька разів. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити в повному обсязі.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 04 січня 2022 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 листопада 2021 року вирішено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 листопада 2021 року призначено на 15 год. 30 хв. 18 квітня 2022 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки текст постанови складено 28 квітня 2022 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 11 квітня 2022 року, датою ухвалення постанови є саме 28 квітня 2022 року.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що умовами договору добровільного страхування наземного транспорту № 700002/4605/0000047 від 08 листопада 2019 року передбачено, що повне конструктивне чи фізичне знищення транспортного засобу є страховим випадком, у разі настання якого страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, жодних перешкод позивачем у визначені обставин та характеру страхового випадку не чинилося, відтак у нього виникло право на отримання страхової виплати в розмірі 79 329.53 грн., враховуючи франшизу, суму знецінення транспортного засобу та вартість працездатних складових автомобіля.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування – це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Відповідно до частин 16, 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування – страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов (шасі) № НОМЕР_2 , 2008 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 (т.1 а.с. 16-17). 
08 листопада 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Уніка» та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 700002/4605/0000047, за умовами якого застраховано майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов (шасі) № НОМЕР_2 , 2008 року випуску.
Згідно з п. 1.2.7 строк дії договору з 00 год. 00 хв. 25 листопада 2019 року до 24 год. 00 хв. 24 листопада 2020 року.
Позивач в п. 1.7 договору підтвердив, що з Правилами та з усіма Умовами страхування, що є невід`ємною частиною цього договору, що скріплені та пронумеровані на двадцяти сторінках та розміщені на сайті страховика за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 /, ознайомлений та погоджується з ними.
Відповідно до п.п. Б) п. 1.2.1 договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 700002/4605/0000047 від 08 листопада 2019 року у разі ДТП виплата страхового відшкодування здійснюється лише у випадку повного конструктивного чи фізичного знищення транспортного засобу.
Пунктом 1.1.6 договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 700002/4605/0000047 від 08 листопада 2019 року передбачено, що страхова сума транспортного засобу становить 160 000 грн.
На випадок повного конструктивного чи фізичного знищення транспортного засобу франшиза становить 4 % від страхової суми, але не менше 12000 грн. (п. 1.2.2.2 договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 700002/4605/0000047 від 08 листопада 2019 року).
Довідкою від 23 вересня 2020 року № 9704/42/08-20, виданою Пустомитівським ВП ГУ НП у Львівській області, підтверджується, що 01 вересня 2020 року, близько 22 год. 40 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Західний обхід Львова» поблизу с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, уникаючи наїзду на невстановленого пішохода, який раптово вийшов на проїзну частину дороги, не справився з керуванням автомобіля, в результаті чого виїхав за межі проїзної частини дороги в кювет, внаслідок чого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, а автомобіль зазнав технічних пошкоджень. Відомості по даному факту зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області за № 11739 (т. 1 а.с. 28).
Звітом про оцінку автомобіля № 6440 від 17 вересня 2020 року, складеним СОД ОСОБА_2 на підставі заяви ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», встановлено, що ринкова вартість автомобіля марки «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 191 439.03 грн., вартість відновлювального ремонту складає 137 935.61 грн., а вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових складає 65 841.70 грн.
Не погодившись з висновками звіту про оцінку автомобіля № 6440 від 17 вересня 2020 року, який складено СОД ОСОБА_2 , ОСОБА_1 уклав з ТзОВ фірма «Експертиза» договір № 25 від 25 листопада 2020 року про виконання судової експертизи, за проведення якої позивач сплатив 4500 грн., що підтверджується меморіальним ордером № МВ81508362 від 08 грудня 2020 року (т. 1 а.с. 132). Крім того, ОСОБА_1 сплатив 5225 грн. ФОП ОСОБА_3 за монтаж-демонтаж двигуна автомобіля марки «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , для проведення експертизи, що підтверджується рахунком № НОМЕР_4 від 08 грудня 2020 року (т. 1 а.с. 133). 
Висновком судової автотоварознавчої експертизи № 195 від 28 грудня 2020 року, складеним судовим експертом Галамаєм Б.І. встановлено, що ринкова вартість автомобіля марки «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 01 вересня 2020 року становить 176389.62 грн., вартість відновлювального ремонту становить 155 717.51 грн., а вартість працездатних складових автомобіля становить 56 352.65 грн. 
Статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Оскільки ремонт автомобіля марки «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є економічно необгрунтованим, автомобіль вважається знишеним в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком.
07 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» із заявою № 00371479 про подію з ознаками страхового випадку згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 700002/4605/0000047, в якійпросив виплатити йому страхове відшкодування.
Листом № 4129 від 30 листопада 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» відмовила у виплаті страхового відшкодування за заявою, поданою ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням дій, передбачених п. 6.1 договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:
1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;
2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку;
3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;
4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;
5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;
6) інші випадки, передбачені законом.
Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про страхування»).
Відмову у виплаті страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» обгрунтовує порушенням позивачем п. 6.1 умов страхування до договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 700002/4605/0000047 від 08 листопада 2019 року.
Разом з тим, долучені до матеріалів справи Умови страхування до договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 700002/4605/0000047 від 08 листопада 2019 року (редакція від 07 грудня 2018 року) не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Умовами страхування до договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 700002/4605/0000047 від 08 листопада 2019 року позивач ознайомився та погодився з ними, відтак такі не можуть вважатися частиною договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №700002/4605/0000047 від 08 листопада 2019 року з огляду на їх мінливий характер, повну залежність від волевиявлення однієї сторони (страховика) та невизнання страхувальником, а також те, що вказані документи на момент страхування взагалі містили умови, зокрема, щодо обов`язку страхувальника повідомляти з місця події відповідні державні органи.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування.
Однак, умовами договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 700002/4605/0000047 від 08 листопада 2019 року, які погоджені сторонами, не передбачено строк, протягом якого страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку.
З долученого до матеріалів справи витягу з електронного кабінету клієнта ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» Андрія Лазора вбачається, що 01 вересня 2020 року відповідачем зареєстровано страховий випадок № 00371479 за договором страхування №700002/4605/0000047, який відбувся 01 вересня 2020 року, що свідчить про те, що страхувальник повідомив страховика про страховий випадок в день його настання, тобто своєчасно.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 звертався у міський травматологічний пункт № 1, що в місті Львові по вул. Івана Виговського, 32, що підтверджується довідкою № 247 від 05 вересня 2020 року.
Листом КНП «5-а міська клінічна поліклініка м. Львова» від 26 жовтня 2020 року № 02-04вих168 підтверджується, що 05 вересня 2020 року о 15 год. 10 хв. ОСОБА_1 звернувся за медичною допомогою, у зв`язку з чим йому встановлено діагноз забійна гематома тім`яної ділянки справа, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку.
Отже, враховуючи наявність тілесних ушкоджень та травм, отриманих позивачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та необхідність звернення у зв`язку з цим до медичних установ, з огляду на повідомлення ним страховика про страховий випадок в день його настання, незважаючи на відсутність у нього таких зобов`язань відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 700002/4605/0000047 від 08 листопада 2019 року, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що звернувшись до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» із письмовою заявою про настання події, яка містить ознаки страхового випадку, та вимогою про виплату страхового відшкодування 07 вересня 2020 року, позивач вчасно повідомив страховика про наявність страхового випадку.
Водночас, ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надано доказів подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку та створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків, які не заперечуються.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для відмови у виплаті страхованого відшкодування, а відтак, зважаючи на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу, вважається знищеним, що відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №700002/4605/0000047 від 08 листопада 2019 року є страховим випадком, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 79 329.53 грн. страхової виплати, враховуючи передбачену договором франшизу в розмірі 12 000 грн., суму знецінення транспортного засобу в розмірі 12 317.82 грн. та вартість працездатних складових автомобіля в розмірі 56 352.65 грн. 
Доводи апеляційної скарги про те, що при реєстрації страхового випадку позивачем свідомо надано неправдиву інформацію про факт настання та обставини події, не підтверджені належними та допустимими доказами, є лише припущеннями апелянта.
Покликання апелянта на те, що позивач не викликав на місце події компетентні органи не можуть братися до уваги, оскільки умовами договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 700002/4605/0000047 від 08 листопада 2019 року не передбачено такого обов`язку страхувальника.
Заперечення апелянта щодо стягнення з нього на користь позивача судових витрат в розмірі 19 479.45 грн. є безпідставним оскільки такі стягнуті пропорційно до задоволених позовних вимог та включають не тільки витрати на правову допомогу, а й витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження.
На підтвердження понесених судових витрат позивачем надано належні та допустимі докази, зокрема, договір про надання правової допомоги № 01/09 від 01 вересня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Арбітр», в додатку № 1 до якого сторонами визначено вартість кожної юридичної послуги, наданої позивачу, акти виконаних робіт № 1 від 21 жовтня 2020 року, № 2 від 08 грудня 2020 року та № 3 від 08 лютого 2020 року, рахунок № 1 від 08 лютого 2021 року, в якому зазначені реквізити для оплати послуг з надання правової допомоги, а також меморіальний ордер № МВ95649694 від 08 лютого 2021 року, яким підтверджується часткова оплата ОСОБА_1 наданих йому послуг з правової допомоги.
В поданій ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» заяві про зменшення витрат на оплату правової допомоги не доведено неспівмірності понесених позивачем витрат на правову допомогу зі складністю справи, виконаних адвокатом робіт, часом, необхідним на їх виконання, ціною позову, а сам по собі факт подання відповідачем такої заяви не є підставою для стягнення судових витрат в меншому розмірі.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»– залишити без задоволення.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 листопада 2021 року– залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.
Постанова складена 28.04.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський 

Р.П. Цяцяк