Справа № 137/1182/21 
Провадження № 33/801/109/2022
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач: Голота Л. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2022 року                                                                               м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л.О., 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бондарчук Вадим Володимирович, на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області від 20 листопада 2007 року, за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, - 

в с т а н о в и в :

Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2021 року визнано винним  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 гривень.
Як зазначено в постанові суду, 10 жовтня 2021 року о 01:37 год. на А/Д М-30, 354 км (с. Селище Вінницького району Вінницької області) ОСОБА_1 керував автомобілем Mersedes 752 ВНК з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога в КП ВОНД «Соціотерапія». Висновок лікаря № 2357 від 10 жовтня 2021 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бондарчук В. В., подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП є недоведеною. У справі відсутні докази, що автомобілем керував ОСОБА_1 .. Зазначену обставину він заперечував також при складанні протоколу. У справі відсутні докази на підтвердження відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Протокол про адміністративне правопорушення є неналежним та недопустимим доказом.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП ґрунтується на наступних доказах, зокрема :
-протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 017653 від 10 жовтня 2021 року, згідно якого 10 жовтня 2021 р. о 01:37 год. на А/Д М-30, 354 км (с. Селище Вінницького району Вінницької області) водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mersedes 752 ВНК з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога в КП ВОНД «Соціотерапія». Висновок лікаря №2357 від 10 жовтня 2021 року. Від підпису в протоколі ОСОБА_1 відмовився /а. с. 2/.
-висновку КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної ради № 2357 від 10 жовтня 2021 року, згідно якого 10 жовтня 2021 року о 02:00 год. ОСОБА_1 від проходження медичного огляду відмовився. Перебуває з клінічними ознаками алкогольного сп`яніння. /а. с. 5/.
-відеозаписі DSJX 300065-AB 0065 із нагрудної камери поліцейського, який знаходиться на компакт-диску в матеріалах справи, зокрема у файлі 20211010075219001053 на 00:04:51 зображено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки, а у файлі 20211010075451001067 на 00:02:35 - відмовився у лікарні. /а. с. 7/;
-інших доказах, які містяться у справі (направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції /а. с. 4/, рапорті інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Рудченко С. /а. с. 6/).
Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Суд апеляційної інстанції вважає, що докази, які містяться у справі, не свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій і є одним із джерел доказів, складається по встановленій формі й повинен містити дані, необхідні для розгляду справи по суті, зокрема про місце і час вчинення та суть правопорушення, про свідків.
Відсутність у протоколі обов`язкових реквізитів, перелік яких міститься у ст. 256 КУпАП, не тільки утруднює визначення складу правопорушення, а й обмежує права учасників Правил дорожнього руху, визначені гл. 21 КУпАП. 
Зміст протоколу про адміністративне правопорушення свідчить про те, що він складений за те, що ОСОБА_1 10 жовтня 2021 р. о 01:37 год. на А/Д М-30, 354 км (с. Селище Вінницького району Вінницької області) керував автомобілем Mersedes 752 ВНК з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога в КП ВОНД «Соціотерапія». Висновок лікаря № 2357 від 10 жовтня 2021 року. Від підпису в протоколі ОСОБА_1 відмовився.
Проте, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає відповідальність за керування автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння.
У справі відсутні докази керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.
У протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відсутнє формулювання суті правопорушення, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП – відмова, особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Окрім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу й на інші порушення допущенні працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Проте, всупереч встановленому статтею 266 КУпАП порядку огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 було направлено на огляду до медичного закладу, а не запропоновано пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу.
У матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, тобто працівниками поліції не було дотримано передбачений законом порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху не знайшло свого підтвердження.
Також у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про долучення додатків до нього у вигляді відеозапису з місця події та не вказано технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення. 
Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.
Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.
Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій. 
Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011). 
У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», - визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З огляду на викладене, складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП в діях  ОСОБА_1 не доведено.
Керуючись статтею 294 КУпАП, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бондарчук Вадим Володимирович,задовольнити.
Постанову Літинського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП у даній справі скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота