ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" серпня 2022 р.                                               Справа №926/5278/21

Західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого - судді                                                                 Желіка М.Б.
суддів                                                                                          Галушко Н.А.
                                                                                                       Орищин Г.В.
розглянувши матеріали апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях  № 10-12-00579 від 18.05.2022 (вх.ЗАГС. №01-05/1226/21 від 06.06.2022) 
на рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.04.2022 (суддя Проскурняк О.Г.) 
у справі №926/5278/21
за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях
до відповідача Фізичної особи - підприємця Шеромової Тетяни Василівни
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Чернівецький національний університет ім. Ю. Федьковича.
про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 25 434,31 грн., інфляційних втрат - 1 957,13 грн., пені - 3 748,26 грн., трьох процентів річних - 733,85 грн. та неустойки - 27 879,78 грн.

без повідомлення (виклику) учасників справи.

                                                       ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 21.04.2022 у справі №926/5278/21 у задоволенні позову Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях до Фізичної особи-підприємця Шеромової Тетяни Василівни відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове, яким задоволити позов та стягнути з ФОП Шеромової Т.В. заборгованість з орендної плати в розмірі 25 434,31 грн., інфляційних втрат 1 957,13 грн., пені  3 748,26 грн., 3 проценти річних 733,85 грн., а також витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 5675,00 грн., на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях.  
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що положення статті 762 ЦК України не можуть бути застосованими до правовідносин, які виникли між сторонами, оскільки відповідачем не надано доказів в підтвердження наявності обставин того, що орендар був позбавлений доступу до орендованого об`єкта оренди, натомість факт звільнення орендованого майна по договору № 238 відбувся 25.08.2021. 
Зазначає і те, що згідно акту візуального огляду нерухомого майна від 02.06.2021 встановлено, що об`єкт оренди перебуває в користуванні орендаря (відповідача у справі), однак їдальня не працює, відвідувачі відсутні, приміщення захламлено будівельним та побутовим сміттям. Вказане, на думку скаржника підтверджує допуск орендодавцем орендаря до об`єкту оренди та факт зберігання ним у приміщеннях підвалу будівлі гуртожитку № 5 особистих речей.
Скаржник вважає, що якщо орендоване нерухоме майно неможливо використовувати за призначенням через його незадовільний стан, орендар має право на зарахування витрат на здійснення такого ремонту в рахунок орендної плати один раз протягом строку оренди в порядку та в межах, визначених порядком передачі майна в оренду. Зазначаючи при цьому, що неможливість такого використання не є підставою для застосування положень ст.762 ЦК України. 
Окрім того, стверджує, що факти встановлені господарським судом у справі № 926/1115/21 не є преюдиційними при розгляді даної справи. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2022 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії – Орищин  Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях  № 10-12-00579 від 18.05.2022 (вх.ЗАГС. №01-05/1226/21 від 06.06.2022) на рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.04.2022 у справі № 926/5278/21; встановлено учасникам справи строк для подання обґрунтованого відзиву до 14.07.2022; призначено справу №926/5278/21 до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; витребувано матеріали справи з Господарського суду Чернівецької області. 
23.06.2022 до Західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи на вимогу. 
22.06.2022 представником Шеремової Т.В. подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП/коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи). 
Представником відповідача 15.07.2022 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін. В обґрунтування своєї позиції, зазначає, що скаржником необґрунтовано поставлено під сумнів висновки господарського суду у справі № 926/1115/21, рішення по якій набрали законної сили, а також обставини, які встановлені ними та мають преюдиційну силу в порядку положень ст. 75 ГПК України. Непридатність до експлуатації орендованого приміщення за його цільовим призначенням згідно умов договору оренди №    238 від 20.10.2009 через не завершення ремонтних робіт із заміни каналізаційних труб підтверджується висновками викладеними у звіті про проведення технічного огляду будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта – орендованого приміщення. Інформацію, викладену у звіті позивач не заперечує.  
Зазначає і те, що позивачем звужуються положення ч.6 ст. 762 ЦК України лише до позбавлення доступу до приміщення, що є хибним твердженням, оскільки підставою для звільнення від сплати орендних платежів є неможливість використання орендованого майна згідно зобов`язань встановлених договором оренди, що і є предметом доказування у даній справі. 
Разом з тим, вважає, що скаржник помилково трактує факт знаходження в орендованому приміщенні обладнання орендаря, як використання орендованого майна, оскільки метою оренди є саме розміщення їдальні, і його використання з цією метою було неможливим, що вірно встановлено господарським судом. 
В спростування тверджень скаржника щодо обов`язку орендаря здійснювати ремонт орендованого майна, зазначає, що згідно п.1.1. договору обслуговування №238 від 20.10.2014, який міститься в матеріалах справи саме на балансоутримувача – ЧНУ ім.Ю.Федьковича покладено обов`язок щодо забезпечення обслуговування, експлуатації та ремонту будівлі, що знаходиться за адресою м.Чернівці, вул. Стасюка, 4б. При цьому, описані ремонті роботи, що здійснювалися балансоутримувачем не стосувалися ремонту в орендованому приміщенні, оскільки передбачали заміну каналізаційних стояків з верхніх поверхів гуртожитку, і не стосувалися каналізаційних мереж встановлених у орендованому приміщенні, відтак зазначені роботи відносилися саме до компетенції позивача. 
15.07.2022 представником Шеремової Т.В. подано до суду апеляційної інстанції клопотання про долучення доказів, зокрема, доказів направлення позивачу у справі відзиву на апеляційну скаргу з долученими документами. 
Частиною 13 статті 8 ГПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги  не підлягають задоволенню, а відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 20.10.2009 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернівецькій області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Шеромовою Тетяною Василівною (Орендар) укладено договір оренди № 238 нерухомого майна, що належить до державної власності, за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування вбудовані приміщення підвалу будівлі гуртожитку № 5 (літ. А) Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича (надалі - Майно), загальною площею 298,4 кв.м., які є частиною будівлі гуртожитку, складається приміщень: 6-1 зал площею 43.0 кв.м, 6-2 зал площею 14.50 кв.м, 6-3 зал площею 31,10 кв.м, 6-4 кухня площею 34.10 кв.м, 6-5 кухня площею 9.30 кв.м, 6-6 мийка площею 5.60 кв.м, 6-7 коридор площею 5.60 кв.м, 6-8 побутове приміщення площею 8.30 кв.м, 6-9 коридор площею 4,40 кв.м, 6-10 коридор площею 14.80 кв.м, 6-11 коридор площею 1.80 кв.м, 6-12 приміщення площею 17.20 кв.м, 6-13 коридор площею 1.80 кв.м, 6-14 приміщення площею 11.70 кв.м, 6-15 вбиральня площею 2.80 кв.м, 6-16 вбиральня площею 2.50 кв.м, 6-17 коридор площею 1.50 кв.м, 6-18 приміщення площею 11.10 кв.м, 6-19 приміщення площею 16.80 кв.м, 6-20 приміщення площею 12.90 кв.м, 6-21 приміщення площею 14.40 кв.м, 6-23 вбиральня площею 2.50 кв.м, 6-24 коридор площею 30.70 кв.м, згідно з виконаним розрахунком складають 39/1000 ід.часток вартість яких згідно з незалежною оцінкою станом на 30.04.2009р. становить 922 056 грн.
Пунктом 1.4. Договору оренди сторони визначили, що майно передається в оренду з метою розміщення їдальні, яка не здійснює продаж товару підакцизної групи (студентська їдальня).
Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за базовий (червень 2009 р.) місяць розрахунку (останній місяць, по якому є інформація про індекс інфляції)- 4684,30 грн.( пункт 3.1. Договору).
Відповідно до пункту 3.11. Договору у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу.
Згідно пункту 10.1. Договору, цей Договір укладено строком на 5 років, що діє з 20.10.2009 по 19.10.2014 включно. Пунктом 10.5. Договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, при наявності згоди балансоутримувача. В той же час пролонгація вказаного договору у визначеному вище порядку буде можливою лише за умови, якщо інше не буде передбачено законодавством на момент закінчення строку дії цього договору.
20.10.2009 фізичній особі-підприємець Шеремовій Т.В. передано по акту приймання-передавання в строкове платне користування нежитлові вбудовані приміщення підвалу навчального корпусу № 6, загальною площею 73,20 кв.м. Майно передано в оренду з метою розміщення їдальні, яка не здійснює продаж товарів підакцизної групи (студентська їдальня).
В подальшому, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернівецькій області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях та Фізичною особою-підприємцем Шеремовою Тетяною Василівною укладено Додатковий договір до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 238 від 16.10.2014, Додатковий договір до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 238 від 30.11.2020, за умовами яких Сторони продовжили термін дії Договору оренди державного майна до 19.10.2022 включно.
05.05.2020 відповідач звернулась до позивача із листом щодо зменшення розміру орендної плати у зв`язку із введенням карантинних заходів спричинених гострою респіраторної хвороби COVID-19 по всій території України. 
Згідно протоколу № 9 від 07.08.2020, звернення Шеремової Т.В. розглянуто на засіданні Комісії з розгляду питань звільнення Орендарів (виключно за їх заявами, зверненнями) від сплати орендної плати за користування державним майном на період карантину, запровадженого КМ України.
Відповідно до Наказу № 105 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях від 10.08.2020, зменшено розмір орендної плати та визначено її на рівні 50 % від суми, розрахованої згідно постанови КМ України № 876 від 04.10.1992 (із змінами), на період дії карантину, встановленого КМ України, фізичній особі-підприємцю Шеремовій Тетяні Василівні.
За доводами позивача, в порушення умов договору оренди, відповідач не виконав свого зобов`язання зі сплати оренди, внаслідок чого у нього виникла заборгованість з орендної плати в сумі 25 434,31 грн., інфляційних втрат – 1    957,13 грн., пені – 3    748,26 грн., 3 проценти річних – 733,85 грн., що і стало підставою для звернення позивача до суду.
Щодо норм матеріального права, що підлягають до застосування до даних правовідносин колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності (ст. 283 ГПК України).
Частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
До спірних правовідносин застосовуються положення Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, який є спеціальним законодавчим актом у сфері регулювання відносин, пов`язаних з передачею державного та комунального майна в оренду.
Згідно частини 4 статті 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.
Згідно зі статті 765 ЦК України, наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом статті 610 ЦК України, несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов`язання.
Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ст. 286 ГП України).
Відповідно до статті 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Згідно частини 3 статті 285 Господарського кодексу України, одним із основних обов`язків орендаря є внесення орендної плати своєчасно і в повному обсязі.
При цьому, ч. 6 статті 762 Цивільного кодексу України визначено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Згідно частини 2 статті 218 ГК України визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Виходячи з аналізу наведених положень, закріплена в ч. 6 ст. 762 ЦК України норма визначає в якості підстави для звільнення від зобов`язання по сплаті орендної плати об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Аналогічна позиція викладена в постановах ВС від  30.06.2020 року у справі № 915/1046/19, від 18.08.2020 року у справі № 910/10657/19, від 17.11.2020 р. у справі № 925/1289/19.
Колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника щодо невірного застосування судом ч. 6 ст. 762 ЦК України і зазначає, що трактування апелянтом вказаної норми в контексті наявності підстав для звільнення від сплати орендних платежів лише внаслідок повного обмеження у доступі до приміщення є звуженим.
За положеннями ч. 4 ст. 14 Цивільного кодексу України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.  
При цьому, незалежно від змісту укладеного між сторонами договору (зокрема п. 5.2. договору щодо своєчасної і повному обсязі сплати орендарем орендної плати незалежно від наслідків своєї господарської діяльності) та його дійсності, застосуванню підлягає правило, закріплене у частині 6 статті 762 ЦК, що формулює у розумінні частини 4 статті 14 цього Кодексу правомірну підставу звільнення відповідача від виконання встановленого договором обов`язку з внесення орендної плати за користування майном за період, коли він був фактично позбавлений можливості використовувати це майно. 
Слід звернути увагу на те, що Закон не містить переліку обставин, які звільняють наймача від плати за користування орендованим майном (орендної плати) на підставі частини шостої статті 762 ЦК України, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі обставини одночасно позбавляють орендаря можливості користуватись об`єктом оренди і він не відповідає за це. 
Визначальною умовою звільнення від сплати орендної плати є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за це, мають бути доведені. Подібні правові висновки наведено в п. 31.4 постанови Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 914/2264/17.
За доводами представника відповідача, ФОП Шеремова Т.В. не могла використовувати орендоване приміщення та здійснювати господарську діяльність з обставин, що не залежать від неї.
З матеріалів справи вбачається, що 05.10.2020 між Чернівецьким національним університетом імені Юрія Федьковича і Приватним підприємством “ДВІРБУД” укладено Договір № 426., за умовами якого підрядник зобов`язується виконати замовникові роботи по капітальному ремонту санвузлів, систем водопостачання та каналізації гуртожитку № 5 ЧНУ ім. Ю. Федьковича по вул. Небесної Сотні, 4-б в м. Чернівці (Код ДК 021:2015 – 45450000-6 Інші завершальні будівельні роботи) згідно із поданою тендерною пропорцією та затверджено проектно-кошторисною документацією, а Замовник – прийняти належним чином і оплатити такі роботи.
Відповідно до пункту 5.1. Договору № 426, строки виконаних робіт: - до 15.12.2020. 24.12.2020 між Чернівецьким національним університетом імені Юрія Федьковича і Приватним підприємством “ДВІРБУД” укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 426, якою змінено ціну виконання робіт згідно з проектно-кошторисною документацією.
Відповідач листами від 30.12.2020, 12.01.2021 та 22.01.2021 повідомляв позивача про те, не може використовувати орендоване приміщення через обставини, що не залежать від неї, а саме проведення ремонтних робіт.
13.01.2021 позивач звернувся до відповідача з листом № 18-122-00029 з проханням забезпечити доступ до об`єкта оренди, із зазначенням дати та часу для проведення контрольного заходу з візуальним оглядом орендованих приміщень. 
Актом візуального огляду нерухомого майна, що слугує предметом договору оренди № 238 від 18.01.2021 встановлено, що на момент здійснення візуального обстеження, у приміщеннях (6-3), (6-4), (6-6), (6-15) мають місце ознаки ремонтних робіт, що в свою чергу спростовує факт закінчення ремонтних робіт в строк зазначений в пункті 5.1. Договору № 426 – а саме до 15.12.2020.
Окрім того, матеріали справи містять акт огляду місця події (знищення, пошкодження або викрадення майна), складений страховою компанією НАСК “ОРАНТА” де встановлено, що 25.01.2021, в період часу 15:00 по 18:20 стався прорив труби теплопостачання, тому було вимкнено опалення, внаслідок чого пошкоджено стелю (покрита цвіллю внаслідок затоплення) на 110 кв. м. та деякі дерев`яні елементи стелі (покриті цвіллю та прогнили) на 50 кв. м. про що було повідомлено Балансоутримувача .
Згідно Акту обстеження нежитлового приміщення їдальні від 04.06.2021, орендоване приміщення неможливо використовувати у господарських цілях оренди згідно умов Договору № 238 через монтаж каналізаційних труб, а також через затоплення цього приміщення. Відповідно до Звіту про проведення технічного огляду будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта від 27.07.2021, для забезпечення надійної та безпечної експлуатації об`єкта необхідно усунути виявлені під час технічного обстеження недоліків.
Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують закінчення капітальних ремонтних робіт згідно Договору підряду № 426.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджуючись із висновками господарського суду зазначає про доведеність факту неможливості використовувати орендоване приміщення з обставин, що не залежать від відповідача. 
Як вже зазначалось підставою звільнення від зобов`язання сплачувати орендну плату є об`єктивна неможливість використовувати передане в оренду майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі розпоряджатись ними тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.
При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили, тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї ж норми Закону він вправі порушувати питання і про повне звільнення його від внесення орендної плати. Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів ст.762ЦК України викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах № 914/1248/18, 914/2264/17.
Суд зазначає, що звільнення від сплати оренди є істотним втручанням у правовідносини сторін договору, а тому може застосовуватись за виключних обставин, наприклад, відсутності доступу до найманого приміщення, неможливості орендаря перебування в ньому, чи неможливості його використання з метою обумовленою укладенням договору.
З огляду на наведене колегія суддів погоджується із висновками господарського суду про те, що доказами, які містяться в матеріалах справи встановлено наявність обставин, що не залежали від відповідача, та в силу частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України звільняють його від плати за час, за який об`єкт оренди ним не використовувався. Оскільки, неправомірне перешкоджання здійснення господарської діяльності відповідача, у зв`язку із виконанням ремонтних робіт на замовлення Балансоутримувача орендованого приміщення унеможливлює використання об`єкту оренди, порушує положення укладеного договору, суперечить змісту його укладення та загальним засадам цивільного законодавства.
Зауваження апелянта про те, що недоведення балансоутримувачем майна факту завершення ремонтних робіт не повинно впливати на обов`язок орендодавця сплати орендних платежів, колегія суддів вважає безпідставним та звертає увагу апелянта на те, що обов`язок доведення підстав вимог чи заперечень покладається саме на сторону, яка покликається на такі підстави. В цьому випадку відповідач довів факт неможливості використання майна за його цільовим призначення внаслідок проведення капітального ремонту балансоутримувачем.
Щодо позовних вимог паро стягнення неустойки, колегія суддів зазначає наступне. 
15.07.2021 між сторонами укладено Додатковий договір про дострокове розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 238 від 20.10.2009, відповідно умов якого Орендодавець та Орендар достроково, за взаємною згодою, розривають договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 238 від 20.10.2009. Майно вважається поверненим Орендарем Балансоутримувачу з моменту підписання ними Акта приймання-передавання затвердженою формою та порядку визначеному Договором. Факт припинення дії договору не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити орендну плату, заборгованість з орендної плати, пені за весь період оренди по день фактичного повернення майна Балансоутримувачу за актом приймання-передавання.
Умовами укладеного між сторонами договору оренди, а саме п. 10.10., 10.11., 10.12 визначено, що у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу. Балансоутримувач у трьохденний термін з моменту підписання акту приймання-передавання з Орендарем повинен надати Орендодавцю один примірник акту приймання-передавання підписаного Орендарем та Балансоутримувачем. Майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання Сторонами акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення Майна покладається на Орендаря.
У разі, якщо Орендар не виконує обов`язку щодо своєчасного повернення Майна по акту приймання-передавання, Орендар сплачує Орендодавцю неустойку у розмірі подвійної орендної плати за кожен день прострочення виконання, незалежно від наявності у Орендодавця (Балансоутримувача) збитків.
Відповідно до статті 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
Згідно статті 25 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.
Пунктом 2.5. Договору оренди № 238 унормовано, що Балансоутримувач у трьохденний термін з моменту підписання акту приймання-передачі з Орендарем (при передачі чи поверненні майна) повинен надати Орендодавцю один примірник акту приймання-передавання підписаний Орендарем та Балансоутримувачем.
Як вірно встановлено господарським судом відповідач звернулась до Балансоутримувача з листом щодо повернення орендованого приміщення від 16.07.2022 і двома примірниками акту повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (з додатками) та відповідає примірній формі Акту, затвердженого наказом № 2049 від 22.12.2020.
В подальшому, Відповідач повторно звернулась до Балансоутримувача з листом від 29.07.2021, в якому повідомила про звільнення орендованого приміщення підвалу будівлі гуртожитку № 5 та просила надати інформацію щодо розгляду та підписання примірників актів повернення орендованого приміщення.
30.07.2021 відбувся огляд приміщення за участю представників сторін, з метою засвідчення факту звільнення орендованого приміщення. Однак, звільнення вказаних приміщень не відбулося через значні обсяги побутового сміття та розбіжності щодо заборгованості з орендної плати та пені. При цьому, звітом про проведення технічного огляду будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта від 27 липня 2021 року встановлено, що при виконання робіт по капітальному ремонту санвузлів, систем водопостачання та каналізації гуртожитку за Договором підряду № 426, місцями пошкоджено кладку стін, в стінах пробиті та не зароблені отвори, руйнування цегляної кладки, спостерігаються сліди замокання від неправильного встановлення каналізаційних труб, внаслідок чого на стелі утворились замокання та цвілі (пліснявки). Крім цього, при виконанні робіт з влаштування каналізаційних труб місцями розібрано та не відновлено покриття з керамічної плитки.
Листом від 12.08.2021 Відповідач звернулась до Позивача, для направлення 25.08.2021 року на 11:00 представника, з метою засвідчення факту звільнення орендованого приміщення. Актом обстеження від 25.08.2021 за участю представників сторін, встановлено факт звільнення нежитлових приміщень, орендованих за договором оренди від № 238. Ключі від орендованого приміщення у кількості 1 штуки передано завідуючій гуртожитку № 5 ЧНУ.  
Враховуючи зазначене, колегія суддів зазначає, що неповернення орендованого приміщення в термін зазначений в пункті 10.10 Договору оренди № 238, виникло не з вини відповідача, оскільки останнім неодноразово вчинялись активні дії з метою повернення вищезазначеного приміщення у спосіб передбачений Договором оренди, а тому у стягненні з відповідача неустойки в розмірі 27 879,78 грн. слід відмовити.
Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.
Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржуване рішення вказаним вимогам відповідає.
Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваного рішення, доводи сторін, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін.
В порядку положень ст. 129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід залишити за скаржником.
Враховуючи проведення судового засідання без участі сторін, у відповідності до положень ч.5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення постанови у цій справі є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволені вимог апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях  № 10-12-00579 від 18.05.2022 (вх.ЗАГС. №01-05/1226/21 від 06.06.2022) - відмовити.
2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.04.2022 у справі №926/5278/21 – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя                                                            Желік М.Б.

суддя                                                            Орищин Г.В.

суддя                                                            Галушко Н.А.