ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 липня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 201/8874/21(2-а/201/125/2021)	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року (суддя Федоріщев С.С.) у справі №201/8874/21(2-а/201/125/2021) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-
                                                               ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія БАА № 480563 від 23 серпня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1  ст. 126 КУпАП  та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року позов задоволено.
Суд вирішив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія БАА № 480563 від 23 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.
Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції була подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції фактичним обставинам справи не відповідають. Скаржник зазначає, що згідно бази МТСБУ позивач не мав дійсного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на зазначений транспортний засіб. Також судом першої інстанції  не враховано приписи  ч. 3 ст.  286 КУпАП.
Відповідно до інформації розміщеної на офіційному сайті АТ «Укрпошта», повістку-повідомлення, яка була направлена на адресу ОСОБА_1 не вручено під час доставки (інші причини).
За приписами ч.11 ст. 126 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Отже, повістка-повідомлення вважається належним чином врученою позивачу.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції,   23 серпня 2021 року командиром взводу 1 роти 3 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області Борисенком Р.О. винесена постанова БАА № 480563 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення штрафу в сумі 425 гривень за те, що він 23.08.2021 року о 07 годині 45 хвилин в м. Дніпро, по пр. Гагаріна, в районі будинку № 10, керував автомобілем Subaru Forester, д.н.з. НОМЕР_1 , без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 ґ ПДР України.
Позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що   відповідачем правомірності своїх дій та прийнятого рішення у вигляді постанови серії БАА № 480563 від 23 серпня 2021 року доведено не було, належних доказів правомірності постанови суду не надано.
Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується.
Пунктом 11 частини першої  статті 23 Закону України «Про Національну поліцію»  визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням  Правил дорожнього руху  його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Пунктами 1.3 та 1.9.  ПДР  України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно підпунктом "ґ" п. 2.1  ПДР  України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Частиною першою  статті 126 КУпАП  передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із пунктом 2.4  ПДР  України, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1.
Як свідчать матеріали справи, позивач не заперечує факт непред`явлення страхового поліса для перевірки на вимогу працівника поліції, вважає, що обов`язок водія пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки поліс страхування виникає лише у випадках складання відносно даного водія протоколу.
    Разом з тим, відповідно до  статті 16 Закону України «Про дорожній рух»  водій зобов`язаний на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка") або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством.
Згідно зі  статтею 53 Закону України    «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням  правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Таким чином, положеннями  статті 53 Закону України    «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4  ПДР  України, встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.
Проте, суд першої інстанції не застосував вказані норми права.
Також, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 3  ст. 286 КАС України  за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Процесуальним законом не передбачено право суду за наслідками розгляду такої категорії справ визнання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною.
Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, в задоволенні позову необхідно відмовити.
Керуючись  ст. ст.  315,  317,  321,  322 КАС України, суд, -
                                                      ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції задовольнити. 
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності скасувати.
В задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.
Постанова у повному обсязі складена 27 липня 2022 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш