УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/3921/21 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П. 
Категорія 18 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Трояновської Г.С.        
суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.                        
з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.,
                               
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 279/3921/21 за поданням приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Міністерства юстиції України Лужинецького Павла Вікторовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 липня 2021 року, постановлену під головуванням судді Коваленко В.П. у м. Коростені, 

в с т а н о в и в :
У липні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький П.В. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до погашення заборгованості за виконавчим документом в повному обсязі. 
В обґрунтування подання приватний виконавець зазначив, що на його виконанні перебуває виконавче провадження №63094062 з виконання виконавчого листа № 279/6818/13-ц , виданого 02.07.2014 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль" 354351, 80 гривень, заборгованості за кредитом.
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.10.2019 по справі № 279/6818/13, стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль" замінено на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал». 
21.09.2020 приватним виконавем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63094062, яку разом з вимогою з`явитись до офісу приватного виконавця на 30.09.2020 та надати документи і відомості, згідно з зазначеним у виклику переліком, рекомендованим листом направлено боржнику. 
Під час здійснення виконавчих дій було зроблено ряд запитів з метою виявлення доходів та майна у боржника та встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстровані 2 транспортні засоби, які боржник, на вимогу виконавця, не надав для здійснення опису, а тому їх оголошено у розшук. 
Виконавець вказав, що іншого нерухомого або рухомого майна за боржником не зареєстровано, відкритих рахунків в банківських установах не виявлено, боржник офіційно не працює та пенсію не отримує.
Зазначив, що своїми діями боржник фактично ігнорує законні вимоги приватного виконавця та фактично ухиляється від виконання рішення суду, має паспорт для виїзду за кордон і неодноразово його перетинав, тому наявні підстави для задволення подання. 
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 липня 2021 року у задоволенні подання відмовлено.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ТОВ «Вердикт Капітал», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задовлення вимог подання. Доводи апеляційної скарги є аналогічними мотивам подання приватного виконавця. Крім того ТОВ «Вердикт Капітал» зазначає, що державний виконавець вчинив всі необхідні дії з метою забезпечення виконання виконавчого листа шляхом направлення відповідних процесуальних документів щодо відкриття виконавчого провадження, виклику боржника, виявдення доходів та майна, однак боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду. 
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича перебуває виконавчий лист № 279/6818/13, виданий 02.07.2014 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" боргу в сумі 354 351,80 грн. (а.с.4).
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11.10.2019 по справі № 279/6818/13, стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль" замінено на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.5). 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича від 21.09.2020 відкрито виконавче провадження №63094062 та здійснено виклик боржника ОСОБА_1 з вимогою з`явитись до офісу приватного виконавця на 30.09.2020 та надати документи і відомості, згідно із зазначеним у виклику переліком (а.с. 6-8).
Встановлено, що приватним виконавцем вчинені наступні дії в межах зазначеного вище виконавчого провадження № 63094062: перевірено майновий стан боржника шляхом надіслання запитів у відповідні реєструючі органи про наявність зареєстрованого за боржником майна; про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи та про номери рахунків, відкритих боржником, винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с. 10-17).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича від 05.10.2020 накладено ареш на виявлені транспортні засоби боржника та направлено відповідну вимогу боржнику щодо надання цих транспортних засобів з метою опису та арешту з подальим вилученням на майданчик для зберігання та реалізації в рахунок погашення боргуна користь стягувача (а.с. 16).
Листом Державної прикордонної служби від 02.03.2021 повідомлено про те, що ОСОБА_1 01.11.2017 перетнув кордон України на підставі закордонного паспорта НОМЕР_1 (а.с. 19).
Судове рішення на теперішній час не виконано та не вжито заходів щодо виконання рішення за рахунок належного боржнику майна.
Звертаючись до суду з поданням приватний виконавець зазначив, що ним здійснено ряд заходів щодо перевірки майнового стану боржника. Боржник рішення суду не виконав, заборгованість не погасив, ухиляється від його виконання та не вживає заходів щодо виконання рішення суду за рахунок належного йому майна та доходів.
Відмовляючи у задоволенні подання приватного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, надсилання викликів чи вимог державного виконавця, а також доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що за час виконання рішення він (боржник) безпідставно не з`являвся на виклики державного виконавця, тобто свідомо ухилявся від виконання судового рішення.Отже, достатніх доказів підтвердження обставин ухилення боржника від виконання судового рішення до подання приватним виконавцем не надано.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.
Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Випадки тимчасових обмежень права громадян України на виїзд за кордон та підстави для застосування таких обмежень визначені в статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», згідно якої громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Такі обмеження права громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України. 
Згідно ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.
Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на неї рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження"  виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.
У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі, наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" тощо.
Згідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян за кордон може бути, зокрема, наступне: громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. Паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено в даному випадку.
Відповідно до вищезазначених положень закону, боржника може бути обмежено у праві виїзду за межі України в разі його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.
Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, розглядаючи таку категорію справ, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.
Відповідно до роз`яснень Верховного суду України від 01 лютого 2013 року, викладених у «Судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», законом передбачаються юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.
На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися та бути об`єктивно наявним і вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли у нього є всі реальні можливості виконати цей обов`язок (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення та носить тимчасовий характер.
Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.
У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.
Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.
Таким чином, поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
Тобто, в даному випадку, як вбачається зі змісту подання, обґрунтованість та вмотивованість звернення до суду із такими вимогами приватний виконавець обумовлює лише наявністю невиконаного рішення суду про стягнення заборгованості.
Разом з тим, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадкудоведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.
При цьому, обґрунтованим є висновок районного суду, про те, що матеріали справи не містять доказів навмисного чи іншого свідомого ухилення від виконання ОСОБА_1 від обов`язку по сплаті боргу.
Так, у доводах апеляційної скарги ТОВ «Вердикт Капітал» посилається на те, що копії матеріалів виконавчого провадження, які були додані приватним виконавцем до подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзді за межі України до виконання ним своїх зобов`язань, підтверджують факт умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.
Разом з тим, вказані доводи скаржника є необґрунтованими, оскільки в доданих приватним виконавцем матеріалах виконавчого провадження містяться лише фактичні дані щодо перебігу вчинених ним дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого документу, однак не містять доказів того, що приватним виконавцем було здійснено вихід за адресою проживання боржника, в ході якого було встановлено, що двері ніхто не відчинив, тому провести виконавчі дії не виявилось можливим.
Більш того, в матеріалах подання відсутні докази отримання боржником кореспонденції, а також докази на підтвердження вчинення ним саме умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього державним виконавцем у зв`язку з примусовим виконання рішення суду.
Матеріали справи, також не містять будь-яких даних про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів до приватного виконавця.
Так, із поданого Списку згрупованих поштових відправлень листів рекомндованих поданих ОСОБА_3 вбачається, що останній направив ОСОБА_4 поштову кореспонденцію рекомендованим листом із повідомленням за № 1331202649360, проте згідно результатів пошуку за вказаним трек-номером встановити отримання цієї кореспонденції неможливо узв`язку із відсутністю реєстрації вказаних даних (а.с. 9). Відтак неможливо стверджувати, що ОСОБА_1 був обізнаний про відкрите віиконавче провадження та здійснення примосового виконання судового рішення щодо нього.
Будь-яких доказів того, що на час звернення до суду з даним поданням боржнику було відомо про наявність відкритого виконавчого провадження відносно нього- суду надано не було.
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Згідно зі ст. 367 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
 Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.
Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий Судді