ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/483/21  Номер провадження 22-ц/814/258/22	Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Чумак О.В.
суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.
за участю секретаря Гречки Є.В.
розглянула в апеляційному суді в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Акрітова Кіріака Костянтиновича в інтересах  ОСОБА_1 , на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2021 року, ухвалене суддею Городівським О.А., повний текст рішення складено 20.08.2021 р., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Друга миргородська державна нотаріальна контора.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

04 березня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Друга миргородська державна нотаріальна контора.
В обґрунтування вимог вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Внаслідок його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Спадщина, яка відкрилася в 1997 році після ОСОБА_3 ніким із спадкоємців не була прийнята. Постановою Полтавського апеляційного суду від 20.07.2020 року (справа № 541/2582/19) позивачці було визначено додатковий строк для прийняття спадщини після ОСОБА_3 . Подавши до Другої миргородської державної нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв`язку з чим просила суд визнати за нею право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.
Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Додатковим рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 січня 2022 року судові витрати, понесені позивачкою ОСОБА_2 в розмірі 908 грн., покладено на позивачку.

З рішенням суду від 10.08.2022 р. не погодилась ОСОБА_1 , як особа, яка не була залучена до участі у справі, та вважає, що вказаним рішенням суду порушено її права як власника будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_4 , та успадкований після її смерті ОСОБА_5 шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном, спадкоємцем якого вона являється.
В апеляційній скарзі, поданої її представником адвокатом Акрітовим К.К., останній прохає скасувати вищевказане рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 . 

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 прохає закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , оскільки питання про її права, свободи і інтереси та обов`язки ним не вирішувалися. 

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Акрітова К.К., позивачку ОСОБА_2 , її представника адвоката Сидоренка Ю.В., перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 25.04.2018 (а.с.8).
Позивачка ОСОБА_2 є рідною дочкою померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, свідоцтвом про одруження (а.с. 10, 11? 30).
Внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до якої входять права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,2500 га., що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .
Постановою Полтавського апеляційного суду від 20.07.2020 року позивачці ОСОБА_2 продовжено строк для прийняття спадщини (27-28). 
З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на відповідне спадкове майно позивач ОСОБА_2 звернулася до Другої миргородської державної нотаріальної контори. Проте, отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с. 25).
Як встановив місцевий суд, за життя спадкодавець право власності на даний будинок не зареєстрував, що підтверджується відомостями ДКП «Миргородтехінвенртазиція».
Згідно копії з технічного паспорту, вбачається, що будівництво спірного будинку завершилось 1965 року (а.с.15).
За даними погосподарської книги спадкодавець, обліковувалася як голова домогосподарства по АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р, та дійшов висновку, що спадкодавець ОСОБА_3 у встановленому законом порядку набув право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Тож у відповідності до ст. 1218 ЦК України дане право є об`єктом спадкування. 
Оскільки відсутність правовстановлюючого документа, що підтверджує право спадкодавця ОСОБА_3 право власності на спірне спадкове майно, перешкоджає позивачу ОСОБА_2 оформити право на спадщину в позасудовому порядку, враховуючи визнання позову відповідачем, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову та визнання за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: по АДРЕСА_1 .

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , як особа, яка не була залучена до участі у справі, вважає, що оскаржуваним рішенням суду порушено її права як власника будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_4 , та успадкований після її смерті ОСОБА_5 шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном, спадкоємцем якого вона являється.
До апеляційної скарги нею додані документи, зокрема, копія свідоцтва про право на спадщину за законом, з якого вбачається, що вона та ОСОБА_2 є спадкоємцями майна ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке складається з земельної ділянки розміром 2,8664 га, що розташована на території Кибинської сільської ради Миргородського р-ну Полтавської області. 
Також ОСОБА_1 до апеляційної скарги надано копії погосподарських книг, якими, як вона вважає, підтверджується її право на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом, не звернув увагу на те, що Миргородська міська рада Полтавської області є неналежним відповідачем у справі, оскільки прав позивачки не порушувала. 
При цьому, поза увагою місцевого суду залишилося те, що постановою Полтавського апеляційного суду від 20.07.2020 р., яка є чинною, залишено без змін рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 березня 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , оскільки нею не доведена належність спадкового майна спадкодавцю ОСОБА_3 . 
Колегія суддів зауважує, що в даному випадку має місце спір щодо спадкового майна за адресою: АДРЕСА_1 , який виник між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
При цьому, ОСОБА_1 до участі у справі судом першої інстанції не була залучена. Позивачка не зверталася до місцевого суду з клопотанням про залучення ОСОБА_1 співвідповідачем до участі у справі, або заміну неналежного відповідача на належного. 
Тоді як апеляційний суд не наділений повноваженнями на стадії апеляційного розгляду здійснювати залучення до участі у справі осіб в якості співвідповідачів. Відповідно, не може надати правову оцінку доказам, які надані до апеляційної скарги ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду від 10.08.2021 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

У пункті 20 Постанови Пленуму ВСУ 18.12.2009 р. N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
З огляду на наведене, додаткове рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 січня 2022 року також підлягає скасуванню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України  суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо: після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання адвоката Сидоренка Ю.В. про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою     Акрітова Кіріака Костянтиновича в інтересах  ОСОБА_1 , з підстав, передбачених п. 3 ч. 21 ст. 362 ЦПК України, оскільки вважає, що оскаржуване судове рішення порушує права ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно.

За змістом статті 137 ЦПК України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Як убачається з матеріалів справи, інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції представляв адвокат Акрітов К.К. відповідно ордеру серія ВІ № 1066413 від 19.11.2021 р. До апеляційної скарги адвокатом Акрітовим К.К. додано попередній розрахунок витрат на правничу допомогу, розмір якої становить 5231,00 грн. (а.с. 128-133).
19.05.2022 р. на електронну пошту апеляційного суду від адвоката Акрітова К.К. надійшов розрахунок судових витрат, згідно якого вартість наданої правничої допомоги також становить 5231,00 грн. 
Вказані докази подані з дотриманням строку встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України та підтверджують факт надання ОСОБА_1 правничої допомоги адвокатом Акрітовим К.К. при розгляді цієї справи в суді апеляційної інстанції, її обсяг та понесені витрати. 
Приймаючи до уваги те, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 , колегія суддів приходить до висновку про стягнення з позивачки на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у сумі 2000,00 грн., що відповідає положенням п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. п. 3, 4, ст.ст. 382-384 ЦПК України, колегія суддів, - 
П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволенні клопотання адвоката Сидоренка Юрія Володимировича про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою      Акрітова Кіріака Костянтиновича в інтересах  ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційну скаргу адвоката Акрітова Кіріака Костянтиновича в інтересах  ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2021 року та додаткове рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 січня 2022 року, - скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Друга миргородська державна нотаріальна контора, - відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 31.05.2022 р.

Головуючий суддя                                          О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Т.О.Кривчун