Справа № 755/17282/21	 	 	 	     Головуючий у І інстанції Козачук О.М.	
Провадження №  33/824/1213/2022	 	 	 	     Доповідач у ІІ інстанції Дрига А.М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
30 травня 2022 року                                                                                              м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від  04 лютого 2022 року, якою 
 
ОСОБА_1 ,                     ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави -
 
В С Т А Н О В И В :
 
Відповідно до постанови судді,  ОСОБА_1  13 вересня 2021 року близько                 16 год. 10 хв., рухаючись по бульвару Перова, 1-Б у м. Києві, керував транспортним засобом «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, сповільненість, порушення мови. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога за адресою: м. Київ, вул. П.Запорожця, 20, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04 лютого 2022 року скасувати. В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що його огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився з порушенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки жодних аналізів він не здавав, лікар нарколог виключно поверхнево його оглянув і зробив припущення, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, натомість даний факт не підтверджується жодним доказом чи медичним аналізом біологічного середовища.
  ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, у зв`язку з чим вважаю за можливе провести розгляд справи у відсутність особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. 
Перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав                 ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №208932 від 13 вересня 2021 року (а.с.1), у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №005363 від 13 вересня 2021 року (а.с.2), відеозаписі з камери працівника поліції, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.4), акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №005363 від 13 вересня 2021 року (а.с.21).
Зокрема, вказаними доказами підтверджується, що працівниками поліції у ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим останнього обґрунтовано направлено на огляд до медичного закладу. З переглянутого відеозапису вбачається, що лікар зробив поверхневий огляд ОСОБА_1 , після чого направив його на лабораторне дослідження для збору  біологічного середовища (сечі). 
Згідно наданого на запит Дніпровського районного суду м. Києва акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №005363 від 13 вересня 2021 року, ОСОБА_1 протягом трьох годин з моменту направлення  на лабораторне дослідження не зміг здати аналіз. Дані обставини розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення   ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
Після огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, лікар встановив діагноз, який вніс до акта медичного огляду, на підставі якого зробив висновок  щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №005363 від 13 вересня 2021 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння. 
Зазначений висновок складений із дотриманням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.
Відомостей, які б об`єктивно свідчили про те, що огляд ОСОБА_1 в медичному закладі проведений без дотримання положень законодавства та відповідного порядку, в матеріалах справи немає та апеляційному суду не надано. Вищевказаний висновок лікаря ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не спростований, більш того, підписаний ним без жодних зауважень.Будь-яких доказів на спростовування своєї вини ОСОБА_1 ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду не надав.
Остаточний висновок лікарем щодо перебування особи у стані наркотичного сп`яніння здійснюється не лише за наслідками лабораторних досліджень, а й за наслідками візуального огляду особи на підставі клінічної картини, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що його огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився з порушенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», апеляційний суд знаходить безпідставними.
Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження   ОСОБА_1  з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення   ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.   
Обраний суддею вид адміністративного стягнення відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. 
З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04 лютого 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачаю.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В :
         Апеляційну скаргуОСОБА_1 - залишити без задоволення.
         Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04 лютого 2022 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
         Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                         А.М. Дрига