ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/182/22 Справа № 706/794/21 Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Орендарчук М. П.   Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2022 року Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., за участю правопорушника ОСОБА_1 та його захисника Божка О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Христинівського районного суду Черкаської області від 28 березня  2022 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає по АДРЕСА_1 , - 
визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що складає одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_1   судовий збір в сумі 496,20 грн., -

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду першої інстанції,  13.08.2021 року о 12 д. 45 в с. Мала Севастянівка по вул. Українська гр. ОСОБА_1 , керував автомобілем Wolksvagen LT 35 д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
          ОСОБА_1 в ході розгляду справи вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав і пояснив, що він 13.08.2021 року о 12 год. 55 в с. Мала Севастянівка по вул. Українська, керував автомобілем Wolksvagen LT 35 за ним рухався поліцейський автомобіль, який надав звукові сигнали про зупинку, на що він зупинився під час спілкування працівники поліції запропонували пройти йому тест перевірки на стан сп`яніння, що він відмовився та вимагав свідків.

         Постановою судді Христинівського районного суду Черкаської області від 28 березня  2022 року,  ОСОБА_1 , визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу на користь держави в сумі - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, що складає одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_1   судовий збір в сумі 496,20 грн.

Не погоджуючись з постаново суду першої інстанції, правопорушник ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, в якій просить:
           1. Поновити строк подачі апеляційної скарги.
           2. Постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 28
березня 2022 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП  скасувати та закрити провадження у справі на  підставі, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
           Вважає, що зазначена постанова прийнята судом першої інстанції з порушеннями норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, є незаконною і необгрунтованою, а відтак підлягає скасуванню, з огляду на наступне.
Додає, що своєї вини у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння  він не визнає, оскільки він не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. 
Зазначає, що в ході перевірки, він просив провести огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, але йому в цьому було відмовлено. Окрім цього, він просив залучити двох свідків, але в його законній вимозі також було відмовлено.
Вказує, що в протоколі зазначено про те, що подія фіксувалася на бодікамеру однак відомостей про те, що матеріалів додається диск з відеозаписом , який був предметом дослідження, не зазначено.
Наголошує, що  суд під час розгляду даної адміністративної справи не дотримано ст. ст. 245, 280 КУпАП, допущено однобічність та неповноту при дослідженні доказів і їх наступній оцінці, а також невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.
Додає, що при оголошенні постанови суду він був відсутній і оскаржуване судове рішення офіційно отримав у суді лише 07.04.2022 року.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Вважаю, що ОСОБА_1 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки постанову він отримав після закінчення строку на апеляційне оскарження.
            Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП , апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Вважаю, що зазначена постанова судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що 13.08.2021 року о 12 д. 45 в с. Мала Севастянівка по вул. Українська гр. ОСОБА_1 , керував автомобілем Wolksvagen LT 35 д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується наступними доказами:
-   даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 494331 від 13.08.2022 року,  де зазначено, що 13.08.2021 року о 12 д. 45 в с. Мала Севастянівка по вул. Українська гр. ОСОБА_1 , керував автомобілем Wolksvagen LT 35 д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.(а.с.1);
-  даними DVD – диску від 13.08.2022 року із записом до адміністративного протоколу серії ДПР18 № 494331 від 13.08.2022 року,  на гр.. ОСОБА_1 з якого вбачаються події викладені в адміністративному протоколі, а саме, що ОСОБА_1   відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, після чого самовільно покинув місце зупинки транспортного засобу та складання адміністративного протоколу.(а.с.2);
-  даними акта огляду на стан сп`яніння на гр.. ОСОБА_1 , з якого вбачається, що останній відмовився проходити освідування у встановленому законом порядку.(а.с.4).
-    показами свідка ОСОБА_2 , в суді першої інстанції, який пояснив, що 13.08.2021 року о 12 год. 45 був помічений автомобіль фольксваген ЛТ 35 д.н.з НОМЕР_1 , який здійснив поворот праворуч в с. Мала Севастянівка по вул. Українська без увімкнення показника попороту, ним було зупинено вказаний автомобіль та було встановлено, що ним керував гр. ОСОБА_1 .. Під час спілкування із водієм, було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Безпосередньо ним запропоновано ОСОБА_1 , пройти огляд на стан сп`яніння однак він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Що стосується зазначених у протоколі, що дана відмова була зафіксована в присутності двох свідків, то пояснив, що в ст. 266 КУпАП у лютому 2021 року, було внесено зміни і він на підставі виробленої практики допустив цю помилку. Також пояснив, що ОСОБА_1 їхати у лікарню не вимагав, а відмовився проходити на місці зупинки. Окрім того, ОСОБА_1 не дочекався складення протоколу та утік з місця зупинки транспортного засобу. 
-    показами свідка, ОСОБА_3 , в суді першої інстанції, який дав покази аналогічні за змістом показанням ОСОБА_2 . 

Доводи апелянта про те, що працівники поліції відмовили ОСОБА_1 у проходженні огляду в медичному закладі, він просив проводити перевірку у присутності свідків, а також в протоколі відсутні його підпис та пояснення, є необґрунтованим.
Так, з відео бодікамер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції поводився зухвало,  від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився та самовільно залишив місце зупинки транспортного засобу та складання протоколу.
Доводи апелянта про те, що в адміністративному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медогляду в присутності свідків, а насправді свідків не було, що є підставою для скасування судового рішення, є необґрунтованим
Дану обставину суд апеляційної інстанції вважає опискою в адміністративному протоколі, яка ніяким чином не впливає на допустимість адміністративного протоколу, як доказу, крім того, відповідно до вимог законодавства, дана  подія фіксувалась технічними засобами.
Доводи апелянта про те,  що відеозапис є недопустимим доказом, є необґрунтованим.
Так, відповідно до ст.. 251 КУпАП «Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.»
Суд апеляційної інстанції вважає, що відеозапис події з бодікамери працівників поліції  є належним та допустимим доказом, який відповідає вимогам пред`явленим КУпАП до доказів у адміністративному провадженні, тому посилання апелянта на порушення «Інструкції» затвердженої наказом МВД від 18.12.2018 року, як на підставу скасування судового рішення, є безпідставним.
            Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини розцінюю як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини викладені в апеляційній скарзі не спростовують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а також відмову, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці події та в медичному закладі, не звільняють його  від відповідальності за скоєне.
Доводи апелянта про те, матеріали справи не містять відеозапису, який би підтверджував вчинення ним адміністративного правопорушення, є необґрунтованим.
Так, на (а.с.2) міститься диск з нагрудної бодікамери патрульного поліцейського з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом, виявивши в нього ознаки алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти освідування у встановленому законом порядку, проте він відмовився. 
За таких обставин, суддя районного суду дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України. 
Враховуючи викладене, а також сукупність доказів у їх взаємозв`язку, дають підстави зробити висновок про обґрунтоване притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому його апеляційні доводи з цього приводу є необґрунтованим.
При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_1   стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч)  гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягненням судового збору на користь держави в розмірі  496 грн. 20  коп.
За таких обставинах підстав для зміни чи скасування постанови судді від 28.03.2022 року, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Христинівського районного суду Черкаської області від 28 березня  2022 року.
          Постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 28 березня  2022 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1    – залишити  без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                       І.А. Поєдинок