ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3944/22 Справа № 185/2586/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 року                                                                м. Дніпро
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Максюти Ж.І.
суддів Свистунової О.В., Пищиди М.М.
       
       розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу скаргою представника Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради, головного спеціаліста з юридичних та кадрових питань Адаменко Олени Олександрівни на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2022 року по справі за позовом Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 , про стягнення надміру виплачених коштів житлової субсидії,-

В С Т А Н О В И В:
02 квітня 2021 року Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів житлової субсидії за період з лютого 2019 року по листопад 2020 року включно у сумі 17 827 грн 26 коп.
Позивач посилається на те, що у листопаді 2020 року під час телефонної бесіди з відповідачем було виявлено факт неповідомлення обставин, що істотно впливають на призначення житлової субсидії, а саме, що відповідач перебуває у шлюбі, а тому з 01 травня 2018 року доходи чоловіка також враховуються при призначенні субсидії.
Тому житлова субсидія за період з лютого 2019 року по листопад 2020 року включно отримана неправомірно.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2022 року відмовлено повністю у задоволенні позову Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів житлової субсидії.
Судові витрати по справі покладено на позивача.
Не погодившись з таким рішенням суду, Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що з 01 травня 2018 року змінилися умови надання житлової субсидії, якими визначено, що до складу домогосподарства включаються особи, що зареєстровані фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії. Таким чином, наявність у відповідача члена сім`ї, який не зареєстрований за адресою домогосподарства (чоловіка), є обставиною, яка вплинула або могла вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення ії розміру. 
ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відзив на апеляційну скаргу обгрунтован тим, що відповідач не погоджується із зазначеним рішенням про повернення суми надміру перерахованої житлової субсидії оскільки, житлова субсидія у період з 01 лютого 2019 року по 01 листопада 2020 року, була призначена на підставі документів, поданих у 2017 році, і жодної недостовірної інформації не було подано відповідачем.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Судом встановлено, що у березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з заявою про призначення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. На підставі цієї заяви та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, отриманих довідок, було прийнято рішення про призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з березня 2017 року. Надалі субсидія призначалась на підставі отриманих довідок (а.с.5-10).
На день подачі позивачем заяви про призначення субсидії та відповідної декларації передбачалося зазначення у поданих документах лише осіб, які зареєстровані у житловому приміщенні.
В подальшому вимоги до документів, на підставі яких призначається субсидія, були змінені постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року № 329 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність, постанови КМУ від 28 грудня 2016 року № 1022», а саме з 01 травня 2018 року під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, якщо їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства.
Починаючи з червня 2018 року у рахунку-повідомленні за комунальні послуги друкувалось оголошення про необхідність звернутися з новою заявою про призначення субсидії особам, якщо чоловік (дружина) зареєстровані за іншою адресою.
Оскільки відповідач не звернулася з новою заявою про призначення субсидії та не надала нової декларації із зазначенням всіх членів сім`ї субсидія з травня 2018 року була призначена автоматично.
У листопаді 2020 року під час телефонної бесіди з відповідачем спеціалістом УСЗН було виявлено, що відповідач перебуває у шлюбі, а тому з 01 травня 2018 року доходи чоловіка також мають бути враховані при призначенні субсидії.
Починаючи з 01 грудня 2020 року припинено надання субсидії відповідачу і розраховано розмір субсидії, отриманої за період з лютого 2019 року по листопад 2020 року у розмірі 17 827 грн 26 коп. Зазначена сума, на думку позивача, підлягає поверненню, оскільки отримана відповідачем неправомірно.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступних підстав.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Виходячи з аналізу вказаних норм закону, повернення житлової субсидії можливо у випадках, коли особа навмисно подала недостовірні відомості, тобто в діях зазначеної особи має бути наявний прямий умисел, тобто намір ввести в оману орган державної влади.
Протягом періоду отримання відповідачкою житлової субсидії, до нормативно-правових актів, що регулюють порядок та умови надання житлових субсидій, зокрема Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21жовтня 1995 року №848 внесено ряд змін.
Наказом Міністерства соціальної політики України 02 травня 2018 року № 604, до якого вносилися зміни наказами Міністерства соціальної політики № 11 від 08 січня 2019 року, № 1528 від 23 жовтня 2019 року, № 1740 від 21 листопада 2018 року, № 11 08 січня 2019 року, № 1528 від 23 жовтня 2019 року було затверджено нову форму заяви про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі та форму декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, зокрема в розділі II, вже було необхідно вказувати дані про членів сім`ї осіб зі складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання).
Вимоги позивача про повернення субсидії обґрунтовані тим, що відповідачка при поданні заяви про призначення їй субсидії приховала інформацію про повний склад членів домогосподарства, тобто діяла недобросовісно.
Між тим, тягар доказування недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум, тому згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України ці обставини має довести позивач.
Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).
Грошові кошти у вигляді житлової субсидії надані позивачем відповідачу добровільно та на підставі необхідних для цього документів, тому підстави для стягнення з відповідачки надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії відсутні.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що тягар доказування недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум, тому згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України ці обставини має довести позивач, а грошові кошти у вигляді житлової субсидії надані позивачем відповідачу добровільно та на підставі необхідних для цього документів, тому підстави для стягнення з відповідачки надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії відсутні.
Таким чином, суд першої інстанції дав належну правову оцінку наявним у справі доказам та з урахуванням всіх обставин у справі правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради — залишити без задоволення.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2022 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя                  Ж.І. Максюта

Судді                 О.В. Свистунова

               М.М. Пищида