Номер провадження: 22-ц/813/713/22 
Справа № 496/1995/21
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 16 листопада 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відновлення меж земельної ділянки, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, 

                                        В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відновлення меж земельної ділянки, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 14 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Позивачу надано десять днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків позовної заяви. Такими недоліками суд вважав: 
- невірно вказана адреса відповідача Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області;
- не визначено попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач і які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи;
- не засвідчені у встановленому ч.5 ст.95 ЦПК України порядку письмові докази, які долучені до позовної заяви;
- прохальна частина позовної заяви містить клопотання про забезпечення позову, однак вжиття заходів забезпечення позову це є інше процесуальне питання, яке повинно бути викладено в окремій заяві та подаватися до суду відповідно до вимог ст..151-152 ЦПК України.
Вважаючи, що позивач не виконав протягом встановленого строку вимоги ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 14 травня 2021 року, суд 16 листопада 2021 року повернув позивачу позовну заяву.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить:
- скасувати ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 16 листопада 2021 року та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;
- скасувати ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 16 листопада 2021 року, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст.353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 п.6 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ст.379 ЦПК україни підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процессуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримав ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 14.05.2021 року - 03.06.2021 року на електронну пошту, однак з виправленою позовною заявою та доповненнями до неї звернувся з порушенням встановленого строку на усунення недоліків. Окрім порушення строків, позивач й не у повному обсязі усунув недоліки. Так, у виправленій позовній заяві позивачем не було визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та не засвідчено належним чином копії письмових доказів, що є підставою для повернення позовної заяви. 
Однак, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується.
Відповідно до ст.175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. 
Позовна заява повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;
4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.
У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.
У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.
Статтею 177 ЦПК України встановлено які документи додаються до позовної заяви.
Так, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.
У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.
До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
До заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребовування.
До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
Матеріалами справи встановлено, що ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 14 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Позивачу надано десять днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків позовної заяви. Такими недоліками суд вважав: 
- невірно вказана адреса відповідача Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області;
- не визначено попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач і які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи;
- не засвідчені у встановленому ч.5 ст.95 ЦПК України порядку письмові докази, які долучені до позовної заяви;
- прохальна частина позовної заяви містить клопотання про забезпечення позову, однак вжиття заходів забезпечення позову це є інше процесуальне питання, яке повинно бути викладено в окремій заяві та подаватися до суду відповідно до вимог ст..151-152 ЦПК України.
Відповідно до ч.1-3 ст..185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Вказану ухвалу ОСОБА_1 отримано електронною поштою 03.06.2021 року, що підтверджується звітом про отримання (а.с.179, том 1).
01.06.2021 року через поштове відділення ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відвід судді (а.с.180-185, том 1).
07.06.2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід залишено без розгляду на підставі ч.3 ст.44 ЦПК України (а.с.187-189, том 1).
07.06.2021 року через поштове відділення ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії судді, із заявою про відвід суддям цивільної юрисдикції, із заявою про забезпечення позову  в порядку ст. 151-152 ЦПК України та із запереченнями на дії суду. В цих запереченнях, на виконання ухвали суду від 14.05.2021 року позивач вказав попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які він поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи та просив вважати завіреними підписом позивача подані ним додатки (письмові докази) з часу подання позову до суду, або дозволити позивачу підписати всі додатки на стадії попередніх засідань (а.с.190-219, том 1).
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 10.06.2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід залишено без розгляду на підставі ч.3 ст.44 ЦПК України (а.с.221-225, том1).
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 10.06.2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено (а.с.226-229, том 1).
21.06.2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до суду з доповненнями до позову в частині відшкодування моральної шкоди, збільшення учасників справи, зокрема співпозивачем ОСОБА_3 та третьою особою на стороні позивачів ОСОБА_4 , позовних вимог та ціни позову, вказавши правильну адресу співвідповідача Усатівської сільської ради Одеської області. У зв`язку з великим обсягом справи всі додатки просив вважати завіреними підписом ОСОБА_1 та передати дану справу для розгляду в суд м.Одеси, бажано до Одеського адміністративного суду (том 2).
23.06.2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 10.06.2021 року про відмову в забезпеченні позову. 
30.06.2021 року Біляївський районний суд Одеської області направив матеріали цивільної справи до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 (а.с.85, том 2).
Постановою Одеського апеляційного суду від 23.09.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 10.06.2021 року скасовано, заяву про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в решті заяви відмовлено (а.с.152-155, том 2).
Матеріали цивільної справи повернуто в першу інстанцію.
19.10.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися до суду з виправленою позовною заявою, а 29.10.2021 рку з доповненнями до виправленої позовної заяви (а.с.07-73, том 3).
29.10.2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді.
01.11.2021 року суд вважав заяву ОСОБА_1 про відвід необґрунтованою та передав її до канцелярії суду для подальшого розподілу в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 15 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 16.11.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто з підстав не виконання позивачем протягом встановленого строку вимог ухвали суду від 14 травня 2021 року.
Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що суд повернув позовну заяву помилково, оскільки отримавши 03.06.2021 року ухвалу про залишення позову без руху, позивач, на виконання ухвали, 07.06.2021 року засобами поштового зв`язку, звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в порядку ст. 151-152 ЦПК України, як того вимагав суд, та правильно вказав адресу відповідача Усатівської сільської ради (а.с.208-220). Крім того, в запереченнях на дії суду, на виконання ухвали про залишення позову без руху, позивач вказав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та просив всі подані ним додатки вважати завіреними підписом позивача з часу подання позову до суду, враховуючи їх об`єм або дозволити позивачу підписати їх на стадії попередніх засідань (а.с.212-219, том 1).
Колегія суддів вважає, що позивач виконав вимоги суду першої інстанції - 07.06.2021 року, а тому підстав для повернення позовної заяви не було.
У разі, якщо суд вважав, що позивач не у повному обсязі виконав ухвалу суду, зокрема не засвідчив своїм підписом додатки у відповідності до ч.5 ст.95 ЦПК України, або з інших підстав, суд не позбавлений був надати позивачу додатковий строк на усунення таких недоліків. 
Разом з тим, відповідно до ч.6 ст.95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Тобто, якщо суд має суніви щодо долучених до позову копій письмових доказів, він не позбавлений витребувати їх оригінали.
Аналіз наданих сторонами доказів, здійснюється судом при вирішенні справи - спору по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі, або залишення позову без руху. 
Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повертаючи позовну заяву з цих підстав, припустився надмірного формалізму, чим фактично позбавив позивача права на доступ до правосуддя.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), ухвалюючи рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України», вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (пункт 25 рішення у справі «Кутій проти Хорватії»).
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Водночас,встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.
Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).
Вище вказане також узгоджується з висновками Великої Палати Верховний Суд у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 9901/736/18.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»).
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, ч.1 п.6 ст. 374, 379 , 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

                                                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 16 листопада 2021 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадках визначених ст. 389 ЦПК України

Повний текст постанови складено 28.05.2022 року.

                       Головуючий                                        О.М. Таварткіладзе

                       Судді                                                А.П. Заїкін

                                                                       С.О. Погорєлова