ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 р. 	Справа № 536/1798/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції лейтенанта поліції Троцька Дмитра Дмитровича на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18.11.2021, головуючий суддя І інстанції: Даніліна Ж.О., м. Кременчук, повний текст складено 23.11.21  по справі № 536/1798/21
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції лейтенанта поліції Троцька Дмитра Дмитровича ,                Департаменту патрульної поліції Національної поліції України                        
про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

18.10.2021 ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 Батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Троцька Дмитра Дмитровича (далі по тексту – інспектор Троцько Д.Д., перший відповідач), Департаменту патрульної поліції (далі по тексту – Департамент, другий відповідач), в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову інспектора БПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області Троцька Д.Д. від 02 жовтня 2021 року серії ЕАО № 4848378 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 121 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити; вирішити питання про розподіл судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог зазначив,  що оскаржувана постанова винесена незаконно, оскільки номерний знак на автомобілі, яким він керував, не був закритий та легко читався, а прозора захисна поліетиленова плівка, що була застосована з метою запобігання забрудненню, ніяким чином не погіршує видимість номерного знака та дає можливість ідентифікувати символи, зображені на ньому з відстані понад 20 метрів, а тому порушення ч. 6 ст. 122 КУпАП не відбулося. 
Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18.11.2021 по справі №536/1798/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 Батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Троцька Дмитра Дмитровича, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення – задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову інспектора Батальйону патрульної поліції у м. Кременчук УПП в Полтавській області Троцька Дмитра Дмитровича від 02 жовтня 2021 року серії ЕАО № 4848378 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Справу про адміністративне правопорушення про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 40108646, 03048, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ) на користь   ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) грн та витрати на правничу професійну допомогу у сумі 1000 (одна тисяча) грн..
Перший відповідач не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18.11.2021 по справі № 536/1798/21 скасувати, прийняти нову постанову у справі, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на п.2.9 "в", п.30.2 Правил дорожнього руху наголосив на забороні закривати номерні знаки сторонніми предметами, якими на переконання відповідача є поліетиленова плівка, яка була нанесена на номерний знак транспортоного засобу позивача та віддзеркалювала, чим погіршила видимість номерного знака та відповідно стала передумовою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідаьності за частиною 6 статті 121 КУпАП, якою передбачено адміністративну відповідальність за декілька правопорушень, об`єктивні сторони яких, зокрема, полягають у керуванні водієм транспортним засобом : з номерним знаком закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію; із забрудненим номерним знаком, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів.
Враховуючи встановлену Правилами дорожнього руху пряму заборону наносити на номерні знаки додаткові позначення або закривати їх, незалежно від відстані з якої може бути не видно номерний знак, висновок суду першої інстанції щодо необхідності проведення замірів та визначення видимості символів номерного знака з відстані 20 метрів вважає хибним, а проведення замірів - недоцільним. 
Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 17.09.2019 по справі № 810/3806/18, від 27.06.2018 по справі № 826/1216/16/, зазначає, що сума компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, має визначатись на підставі належних і допустимих доказів щодо обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількості витраченого часу, розміру гонорару, співмірності послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, що не було враховано судом першої інстанції при прийнятті рішення, оскільки опис наданих адвокатських послуг відповідно до договору про надання правової допомоги № 45/21 від 07.10.2021, наданий до суду першої інстанції, не містить погодинного розрахунку виконаних робіт, жодна послуга не визначена за часом та вартістю. При цьому вважає, що адміністративний позов був складений без застосування професійних правових знань, тому вимога про стягнення на користь позивача судових витрат з оплати професійної правничої допомоги не підлягає задоволенню.
Посилаючись на статтю 286 КАС України наполягає на тому, що вимога позивача про визнання постанови протиправною не може підлягати задоволенню, оскільки вкзаною нормою права, якою встановлено вичерпний перелік повноважень місцевого загального суду як адміністративного за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, не передбачено такого способу відновлення порушеного права.
27.06.2022 на електронну пошту Другого апеляційного адміністративного суду від представника позивача - адвоката Шевченко С.М. надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без участі позивача.
05.07.2022 до суду апеляційної інстанції надійшли клопотання від інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції лейтенанта поліції Троцька Дмитра Дмитровича та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України  про розгляд справи без участі відповідачів.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 02 жовтня 2021 року інспектором роти № 1 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Троцьком Д.Д. винесено постанову, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 121 КУпАП та накладено штраф в сумі 850 грн.
Як вбачається зі змісту вказаної вище постанови, 02 жовтня 2021 року близько 09.46 години на проспекті Свободи в м. Кременчуці ОСОБА_1 керував транспортним засобом із закритими номерними знаками іншими сторонніми предметами, чим порушив вимоги пункту 30.2 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 6 статті 121 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання її протиправною та скасування.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення частини 6 статті 122 КУпАП, оскільки з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з відеореєстратора нагрудного ВІ - 01082 було встановлено, що поліетиленова плівка, яка містилися  на номерному знаку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 хоча і злегка затемнена, однак прозора та візуально не перешкоджала ідентифікації символів номерного знака автомобіля. 
За таких обставин, оскільки замірів щодо дійсної видимості символів номерного знака автомобіля позивача працівниками поліції не проводилось (підтверджується дослідженим відеозаписом та не заперечувалося представником відповідача в судовому засіданні), судом було зроблено висновок, що номерний знак не був закритий, що вказує на необґрунтовність спірної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, як такої, що прийнята без урахування всіх обставин, що мають значення для рішення. 
Позивач правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За загальними правилами статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За визначенням пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. 
Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
В силу приписів статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 вказаного закону передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з вимогами частини 6 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 "Про правила дорожнього руху" затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР).
Пунктом 1.9. ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Приписами пункту 2.9. ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.
Відповідно до пункт 30.2. ПДР забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.
Отже, конструкція частини 6 статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за декілька складів адміністративного правопорушення :
1) за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку; 
2) експлуатація транспортного засобу без номерного знака; 
3) експлуатація транспортного засобу з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів; 
4) експлуатація транспортного засобу з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці; 
5) експлуатація транспортного засобу з закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів; 
6) експлуатація транспортного засобу з перевернутим чи неосвітленим номерним знаком.
Враховуючи викладене, для того щоб встановити наявність порушення, яке полягає в експлуатації транспортного засобу з закритим іншими предметами номерного знаку, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, передбаченого частиною 6 статті 121 КУпАП, необхідно встановити дві обставини, а саме, наявність предмету, що закриває номерний знак або наявність матеріалу чи покриття, що перешкоджає чи ускладнює ідентифікацію символів номерного знаку, та відстань з якої неможливо встановити номерні символи.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 6  статті 121 КУпАП  та накладено штраф в сумі 850 грн.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 02 жовтня 2021 року, фактичною обставиною для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказаною нормою права, слугувало те, що позивач керував транспортним засобом із закритими номерними знаками іншими сторонніми предметами (прозорою, злегка затемненої поліетиленовою плівкою), чим порушив вимоги пункту 30.2 Правил дорожнього руху України.
Аналіз частини 6 статті 121 КУпАП дозволяє дійти висновку, що для того, щоб встановити чи дійсно плівка перешкоджає чи ускладнює ідентифікацію символів номерного знаку, необхідно здійснити вимір 20 метрів, як того вимагає вказана норма права та встановити наявність чи відсутність правопорушення. 
Статтею 69 КАС України  передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, належним доказом доведення правопорушення передбаченого частиною 6 статті 121 КУпАП, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт того, що плівка перешкоджає чи ускладнює ідентифікацію символів номерного знаку з відстані 20 метрів. Проте жодних замірів до суду відповідач не надав. 
Як вбачається з вказаного відеозапису та не заперечується відповідачем, замірів щодо дійсної видимості символів номерного знака автомобіля позивача працівниками поліції не проводилось.
З дослідженого відеозапису з відеореєстратора нагрудного ВІ - 01082 судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на номерному знаку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 містилися прозора, злегка затемнена поліетиленова плівка, яка візуально не перешкоджала ідентифікації символів номерного знака автомобіля та дозволяла ідентифікацію символів номерного знаку, а тому не могла вважатися предметом, який закриває номерний знак, про який зазначено в оскаржуваній постанові. Отже, вказана плівка, як покриття на номерному знаку, не підпадає під визначення частини 6 статті 121 КУпАП. Інших предметів, що закривають номер або додаткових позначень на ньому - не зафіксовано.   
З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, працівником поліції не дотримано вимог закону, а саме ст.ст. 245, 247, 280 КУпАП, неповно і невсебічно з`ясовано обставини адміністративної справи, а тому постанова про притягнення до адміністративної відповідальності вірно визнана судом першої інстанції протиправною та скасована.
Згідно з пункту 1 частини 1 сттатті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 121 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що відповідно до положень статті 286 КАС України місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не може визнати оскаржувану постанову протиправною, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Положеннями статті 245 КАС України визначені повноваження суду при вирішенні справи, а саме пунктом 2 частини 2 вказаної статті передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З аналізу наведених норм слідує, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення штрафу є актом індивідуальної дії, а тому якщо позивач, вважаючи, що вона винесена незаконно, звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства, він в силу положень статтей 5 та 245 КАС України мав право заявити вимогу про визнання її протиправною.
Враховуючи, що визнання постанови протиправною входить до повноважень суду при вирішенні справи передбачених статтею 245 КАС України, та ніяким чином не суперечить приписам статті 286 КАС України, а лише передує її скасуванню, та те, що суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про незаконність винесення оскаржуваної постанови, доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів відхиляє.
Щодо заперечень відповідача про розподіл судових витрат який здійснив суд першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною 6 статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 КАС України).
З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
При цьому, колегія суддів зауважує, що при розгляді питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Як встановлено з матеріалів справи, вимога про розподіл судових витрат була заявлена у позові та підтверджена необхідними доказами, як того вимагає частина 7 статті 139 КАС України. 26.10.2021 відповідач отримав копію позовної заяви з додатками разом з копією ухвали про відкриття провадження від 20.10.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 28.10.2021 (а.с. 28), що свідчить про обізнаність відповідача про намір позивача отримати компенсацію за надання правової допомоги та сплату судового збору за результатами розгляду справи по суті. 
Враховуючи, що відповідач не подав жодних заперечень, хоча мав таке право та міг їм скористатися, щодо заявленої позивачем суми судових витрат, у суду першої інстанції були відсутні підстави для зменшення заявленої суми.
При цьому, колегія суддів зазначає, що у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження щодо розгляду заперечень, що не були заявлені в суді першої інстанції, а тому викладена в апеляційній скарзі вимога, щодо зміни розподілу судових витрат задоволенню не підлягає.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Інспектора рота № 1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції лейтенанта поліції Троцька Дмитра Дмитровича - залишити без задоволення.
Рішення  Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18.11.2021 по справі № 536/1798/21 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	В.Б. Русанова    С.П. Жигилій