УХВАЛА

22 серпня 2022 року
м. Київ

справа №280/2758/21
адміністративне провадження №К/990/21358/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Данилевич Н.А.,
суддів: Мацедонської В.Е., Радишевської О.Р.,

перевірив касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кацюби Максима Володимировича на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 280/2758/21 за позовом ОСОБА_1 до відповідача   Запорізької обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної шкоди внаслідок прийняття неконституційного акту,-
УСТАНОВИВ:
11 серпня 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач звернулась 06 квітня 2021 року до суду з позовом до відповідача Запорізької обласної прокуратури, в якому, з урахуванням прийнятої судом уточненої позовної заяви, просила:
- стягнути з Держави України в особі Запорізької обласної прокуратури матеріальну шкоду у вигляді неотриманої частини заробітної плати, а саме посадового окладу, надбавки за вислугу років та премії, визначених статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», завданої положеннями пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, що визначені неконституційними, за період з 01 липня 2015 року по 26 березня 2020 року у розмірі 1   239 191,49 грн.;
- визнати протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури, щодо не здійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 заробітної плати за період з 27 березня 2020 року по 29 грудня 2020 року з урахуванням розміру посадового окладу, визначеного статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» та стягнути із Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 недоотриману частину заробітної плати, визначеної за статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», за період з 27 березня 2020 року по 29 грудня 2020 року у сумі 341 025,74 грн.;
Також просила стягнути із Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу та інші судові витрати.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.
За правилами частини четвертої  статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою    статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Оскаржуючи судові рішення, скаржник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносин, зокрема, щодо застосування положень частини третьої статті 152 Конституції України як норми прямої дії щодо стягнення матеріальної шкоди внаслідок прийняття та дії неконституційного акту у вигляді недотриманої заробітної плати прокурора, а також застосування положень частини другої, третьої, сьомої статті 81 Закону України «Про прокуратуру» щодо нарахування та виплати заробітної плати прокурорам місцевих прокуратур у період до початку створення оновлених обласних прокуратур та переведення прокурорів до таких прокуратур в порядку проходження атестації прокурорів, передбаченої Законом України №113-ІХ, після прийняття Конституційним Судом України рішення від 26 березня 2022 року №6-р/2020, яким зумовлено застосування до спірних правовідносин норми статті 81 Закону України «Про прокуратуру», що визначають розміри та порядок виплати заробітної плати прокурорам.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Предметом касаційного оскарження в даній справі є рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 280/2758/21.
Касаційну скаргу подано засобами поштового зв`язку 08 серпня 2022 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження. Одночасно з касаційною скаргою заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження
Скаржник вказує, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції  складена в повному обсязі 24 листопада 2021 року. 22 грудня 2021 року, тобто в межах строку касаційного оскарження, встановленого частиною першою статтею 329 КАС України, представником позивача подана до Верховного Суду касаційна скарга, проте ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2022 року  повернуто скаржникові. 
16 лютого 2022 року повторно подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції, проте  ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2022 року касаційну скаргу повернуто скаржникові 
09 червня 2022 року подана третя касаційна скарга до Верховного Суду, проте ухвалою Верховного Суду від 11 липня 2022 року касаційну скаргу повернуто скаржникові.
Заявник касаційної скарги зазначає, що повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду, що гарантовано пунктом 8 частиною другою статті 129 Конституції України та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасниками справи.
Також скаржник зазначає про введення воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року, що негативно вплинуло на можливості додержання процесуальних строків сторонами.
Верховний Суд розуміє позивача, що війна в Україні потягло за собою порушення звичного укладу життя та соціальних зав`язків як позивача, так і її представника, в тому числі ї їх тимчасове переселення в іншу місцевість разом з  родинами, проте колегія суддів наголошує, що попередні три касаційній скарги були повернуті заявникові на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України (у касаційних скаргах не були викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку). 
Дві касаційній скарги були подані скаржником до початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, тобто до 24 лютого 2022 року, проте ці скарги не були оформлені відповідно до вимог КАС України. 
У цій справі у скаржника було достатньо часу для приведення своєї касаційної скарги у відповідність із вимогами КАС України. Проте касаційна скарга подана вчетверте через шість місяців після її повернення вперше Верховним Судом, що свідчить про неналежне користування своїми процесуальними правами та виконання процесуальних обов`язків. 
Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та довести ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. 
Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.
Також Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Перес де Рада Каванілес проти Іспанії" зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні.
За таких обставин, суд касаційної інстанції зазначає, що неналежне оформлення попередніх касаційних скарги, не взяття до уваги зауваження та роз`яснення щодо правильності їх оформлення, не може визнаватись Судом як поважна причина пропуску процесуального строку, а відтак зазначені скаржником причини пропуску строку касаційного оскарження є неповажними.
Сукупність цих обставин свідчить про допущення позивачем необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням вимог КАС України. 
Відтак, враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що скаржником пропущено строк з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Отже, скаржник не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження. У зв`язку з цим, зазначена причина пропуску строку не може бути визнана поважною, а отже відповідачу необхідно довести наявність об`єктивних перешкод, які не дозволили подати касаційну скаргу в строк, передбачений статтею 329 КАС України.
Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційну скаргу необхідно залишити без руху й установити скаржникові строк для усунення її недоліків шляхом подання  клопотання із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.
Керуючись статтями 169, 329, 332 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Кацюби Максима Володимировича про поновлення строку на касаційне оскарження у справі № 280/2758/21.
2. Залишити без руху касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кацюби Максима Володимировича на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 280/2758/21 за позовом ОСОБА_1 до відповідача   Запорізької обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної шкоди внаслідок прийняття неконституційного акту.
3 Надати скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
4. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали (в частині неподання клопотання із зазначенням інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження) в установлений судом строк буде відмовлено у відкритті касаційного провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                                                       Н.А. Данилевич
Судді                                                                                                                                           В.Е. Мацедонська 
                                                                                                                                                    О.Р. Радишевська