ПОСТАНОВА                                        
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2022 року
м. Київ
справа № 824/241/21
провадження № 61-1848ав22
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Карпенко С. О. (судді-доповідача), 
суддів: Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А.,
секретар судового засідання - Патюк А. О.
учасники справи:
заявник (боржник) - Компанія «Bollwerk Finanzierungs-und 
Industriemanagement AG»,
стягувач - Акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія»,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Верховного Суду у місті Києві апеляційну скаргу Компанії «Bollwerk Finanzierungs-und Industriemanagement AG», подану адвокатом Жилою Юрієм Юрійовичем, 
на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року, постановлену 
у складі судді Ящук Т. І., у справі за заявою Компанії «Bollwerk Finanzierungs-und Industriemanagement AG» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30 липня 
2021 року у справі № 286/2020 за позовом Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» до Компанії «Bollwerk Finanzierungs-und Industriemanagement AG» про стягнення грошових коштів,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог заяви та її обґрунтування 
У жовтні 2021 року представник Компанії «Bollwerk Finanzierungs-und Industriemanagement AG» (далі - Компанія «Bollwerk») адвокат Жила Ю. Ю. звернувся із заявою про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (далі - МКАС) 
від 30 липня 2021 року.
Обґрунтовуючи заяву, представник вказував, що МКАС встановив порушення Компанією «Bollwerk» зобов`язання з оплати поставленого товару, строк виконання якого станом на дату звернення Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (далі - АТ «ОГХК») із позовом до МКАС не настав.
Заявник вважав, що невід`ємною складовою частиною публічного порядку України є захист порушених, невизнаних або оспорюваних законних інтересів, наявність яких встановлюється судом на момент звернення позивача до суду із відповідним позовом. У свою чергу, відсутність порушених, невизнаних або оспорюваних законних інтересів є самостійною підставою для ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову.
В оскаржуваному рішенні МКАС встановив, що строк виконання 
Компанією «Bollwerk» обов`язку з оплати товару за контрактом № 120/1-19 
від 12 грудня 2019 року (далі - контракт) не настав на дату звернення 
АТ «ОГХК» з позовом, але, незважаючи на такі обставини, МКАС вважав порушеними права останнього Компанією «Bollwerk» невиконанням обов`язку з оплати за контрактом.
Таке рішення МКАС, на думку заявника, суперечить публічному порядку України, тому має бути скасоване на підставі пункту 2 частини другої статті 34 Закону 
України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та  пункту 2 частини другої
статті 459 ЦПК України.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції і мотиви його прийняття 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви Компанії «Bollwerk» про скасування рішення МКАС 
від 30 липня 2021 року у справі № 286/2020 за позовом АТ «ОГХК» 
до Компанії «Bollwerk» про стягнення грошових коштів.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення МКАС стосується виключно договірних правовідносин, які виникли між учасниками цієї справи, і не впливає на суспільні, економічні та соціальні основи держави; рішення не спрямоване на зміну чи втручання в публічний порядок, тому не може вважатися таким, що порушує публічний порядок України.
За таких обставин суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення арбітражного суду стосується виключно зобов`язань сторін - учасників правовідносин за контрактом та не впливає на правопорядок держави Україна, визначені принципи і засади, які становлять основу діючого в ній ладу, врахувавши, що суд загальної юрисдикції не має правових підстав аналізувати правильність застосування МКАС норм матеріального права при вирішенні спору та переглядати справу по суті.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, які її подала
У січні 2022 року представник Компанії «Bollwerk» - адвокат Жила Ю. Ю. звернувся до Верховного Суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року і ухвалити нове рішення, яким скасувати рішення МКАС від 30 липня 2021 року у справі № 286/2020.
Апеляційна скарга мотивована помилковістю висновку суду першої інстанції про відсутність підстав вважати рішення МКАС таким, що суперечить публічному порядку України, у зв`язку з помилковістю тлумачення такого поняття.
Вказує про неврахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23 липня 2018 року у справі № 796/3/2018 (провадження № 61-30854ав18), про те, що під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Міжнародний публічний порядок будь-якої країни включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава бажає захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави (правила про публічний порядок); обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями.
Також заявник вказує, що у постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 824/178/19 (провадження № 61-15459ав20) викладено правовий висновок про те, що правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний і державний порядок.
Заявник вказує, що елементом публічного порядку є судовий захист порушеного, не визнаного або оспорюваного права (частина шоста статті 55 Конституції України, частини перша і друга статті 2, частина третя статті 263 ЦПК України). На думку заявника, суд першої інстанції не здійснив належного тлумачення поняття «порушеного права» та не врахував висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 25 лютого 2018 року у справі № 917/467/17, 
від 25 червня 2018 року у справі № 910/24249/16, від 17 липня 2018 року 
у справі № 910/237/18, від 14 серпня 2018 року у справі № 910/1872/17, 
від 28 березня 2019 року у справі № 911/476/17, від 23 травня 2019 року у справі № 920/301/18 та від 25 червня 2019 року у справі № 922/1500/18.
Підсумовуючи доводи апеляційної скарги, заявник вказав про неврахування судом першої інстанції того, що допущене МКАС порушення норм права може бути настільки значним, що ухвалене цим судом рішення буде суперечити публічному порядку України як ухвалене всупереч кардинальним і матеріально-правовим принципам, на яких він ґрунтується.
Позиція інших учасників справи
У червні 2022 року АТ «ОГХК» подало до Верховного Суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду як суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної 
скарги - безпідставними.
Провадження у суді апеляційної інстанції
Відповідно до частини другої статті 23 ЦПК України справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, видачі виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).
Частиною другою статті 24 ЦПК України визначено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі і ухвалою цього ж суду від 7 червня 2022 року справу призначено до судового розгляду.
Обставини, встановлені судом першої інстанції 
Судом першої інстанції встановлено, що 12 грудня 2019 року АТ «ОГХК» (продавець) та Компанія «Bollwerk» уклали контракт № 120/1-19, відповідно до пункту 1.1 якого продавець продає, а покупець купує продукцію виробництва філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» АТ «ОГХК», на умовах, що погоджені у контракті та у додатках до цього контракту, які є його невід`ємною частиною.
За умовами контракту АТ «ОГХК» зобов`язалося поставити Компанії «Bollwerk» в загальному обсязі 10 700 метричних тон товару, однак AT «ОГХК» обов`язок виконало лише частково, поставивши 8 187 метричних тон товару .
У травні 2020 року AT «ОГХК» в односторонньому порядку припинило поставку товару за контрактом. 28 травня 2020 року компанія «Bollwerk» звернулася до 
AT «ОГХК» з листом, у якому просила повідомити причини припинення поставки товару за контрактом, та зазначила про зупинення оплати товару до повного виконання АТ «ОГХК» своїх зобов`язань.
Відповідно до пункту 7.1 контракту у зв`язку з розпочатим процесом приватизації AT «ОГХК» продавець гарантує виконання своїх зобов`язань з поставки товару за цим контрактом у повному обсязі незалежно від можливої зміни керівництва, органу управління та/або зміни власника AT «ОГХК».
Згідно з пунктом 7.2 контракту у випадку припинення продавцем поставки товару за цим контрактом покупець має право припинити сплату за вже поставлені партії товару до відновлення поставки товару, але не більше ніж на 365 днів з дня поставки відповідної партії товару. У цьому випадку продавець позбавляється права стягувати з покупця пеню за прострочення оплати на підставі пункту 6.3 цього контракту.
Зі змісту розділу 10 контракту суд першої інстанції встановив, що всі суперечки, які не врегульовані сторонами, які виникли у зв`язку з цим контрактом, мають бути переданими на розгляд та остаточне вирішення до МКАС згідної його регламенту з використанням діючого законодавства України. Місце проведення арбітражу - місто Київ Україна. Мова арбітражного розгляду - українська. Розгляд і вирішення суперечок за цим контрактом проводить один арбітр. Рішення МКАС є остаточним та обов`язковим для обох сторін.
Вказував, що пунктом 21 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою правління Національного банку України № 5 від 2 січня 2019 року, встановлено граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, які становлять 365 календарних днів.
Листами від 5 червня 2020 року, від 23 червня 2020 року та від 26 листопада 
2020 року Компанія «Bollwerk» повторно повідомила AT «ОГХК» про зупинення оплати товару до його поставки у повному обсязі, закликавши AT «ОГХК» до повного і належного виконання зобов`язань за контрактом. 
Однак вказані листи Компанії «Bollwerk» залишилися без відповіді. Поставку товару за контрактом AT «ОГХК» не відновило, а у листопаді 2020 року 
AT «ОГХК» звернулося до МКАС із позовом про стягнення з Компанії «Bollwerk» заборгованості за контрактом.
Рішенням МКАС від 30 липня 2021 року частково задоволено позов АТ «ОГХК» до Компанії «Bollwerk» про стягнення заборгованості за контрактом № 120/1-19 
від 12 грудня 2019 року та стягнено з Компанії «Bollwerk» на користь АТ «ОГХК» 4 842 460 доларів США заборгованості за поставлений товар, 58 018,43 доларів США пені, 14 503,61 доларів США 3% річних та 30 006,72 доларів США на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а всього стягнено 4 944 988,76 доларів США. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Позиція суду апеляційної інстанції, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) у відзиві на неї (стаття 367 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника 
Компанії «Bollwerk» - адвоката Архіпова О. Ю. та представника АТ «ОГХК» - адвоката Козуба Б. Ю., дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 454 ЦПК України сторони мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу в порядку, передбаченому цим розділом, якщо місце арбітражу знаходиться на території України. Заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного загального суду за місцезнаходженням арбітражу.
Частиною першою статті 459 ЦПК України передбачено, що рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».
Відповідно до частини другої статті 459 ЦПК України, яка узгоджується з частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо: 
1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: а) одна з сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або 
б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або
в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або 
г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або
2) суд визначить, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; 
або 
б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.
 
Тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.
Стаття 459 ЦПК України не містить визначення того, що розуміється під «публічним порядком».
Пленум Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року у пункті 12 
постанови «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» узагальнено роз`яснив, що під публічним порядком належить розуміти правопорядок держави, визначальні принципи і засади, які становлять основу існуючого в ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканності, основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).
При визначенні змісту цього поняття варто враховувати рекомендації Асоціації міжнародного права щодо публічного порядку, прийняті у місті Нью-Делі 
у 2002 році, у яких зазначено, що остаточність арбітражних рішень у міжнародному комерційному арбітражі повинна поважатися за винятком надзвичайних обставин.
Такі надзвичайні обставини існують, якщо визнання або примусове виконання арбітражного рішення буде суперечити міжнародному публічному порядку. Згідно з пунктом 1 (d) цих рекомендацій, міжнародний публічний порядок будь-якої держави включає в себе: (I) фундаментальні принципи, що стосуються справедливості або моралі, які держава бажає захищати, навіть якщо вона не була безпосередньо залучена до участі у спорі;
(Ii) правила, призначені для обслуговування основних політичних, соціальних або економічних інтересів держави, відомі як lois de polis або «правила громадського порядку»; і (Iii) обов`язок держави дотримуватися своїх зобов`язань перед іншими державами або міжнародними організаціями.
Застереження про публічний порядок у загальному вигляді сформульоване у міжнародних конвенціях. Зокрема, у статті 6 Конвенції ООН про право, що застосовується до міжнародної купівлі-продажу товарів, від 15 червня 1995 року встановлено, що в кожній із держав, які домовляються, застосування права, визначеного цією Конвенцією, може бути виключено з мотивів публічного порядку. Таке ж правило встановлене у статті 18 Конвенції ООН про право, що застосовується до договорів міжнародної купівлі-продажу товарів від 22 грудня 1986 року.
У постанові Верховного Суду від 8 травня 2019 року в справі № 761/39565/17 (провадження № 61-5333св19) викладено висновок про те, що «застереження про порушення публічного порядку є своєрідним механізмом, який закріплює пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє публічний порядок держави від будь-яких негативних впливів на нього. Застереження про публічний порядок у міжнародному праві не допускає визнання на території держави рішення арбітражного суду, якщо в результаті його виконання буде вчинено дії, які прямо заборонені законом або заподіюють шкоду суверенітету чи безпеці держави. 
Під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Публічний порядок будь-якої держави включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава має намір захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави; обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. 
Правова концепція публічного порядку покликана встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний порядок».
Обґрунтовуючи порушення публічного порядку України, заявник посилався на те, що на день пред`явлення позову AT «ОГХК» права позивача порушені не були, оскільки строк виконання Компанією «Bollwerk» зобов`язання з оплати товару за контрактом не сплинув, тому МКАС задовольнив позов про захист прав, які не були порушені.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник 
Компанії «Bollwerk» - адвокат Архіпов О. Ю. підтвердив, що на час розгляду справи арбітражним судом обов`язок з оплати за поставлений позивачем товар вже настав, проте оплату покупець не здійснив, що підтверджено змістом рішення МКАС.
Та обставина, що на час звернення з позовом до арбітражного суду у покупця не настав обов`язок сплатити товар, проте на дату усного слухання цей обов`язок настав, не свідчить про порушення таким рішенням публічного правового порядку держави, визначених принципів і засад, які становлять основу існуючого у ній ладу, як і не свідчить про порушення міжнародного публічного порядку, що включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава бажає захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави.
Суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку, що вказані обґрунтування зводяться до незгоди із застосуванням МКАС норм матеріального права та результатом вирішенням спору по суті.
Враховуючи встановлені обставини та правову концепцію публічного порядку, правильним є висновок суду першої інстанції, що рішення МКАС від 20 грудня 2021 року не суперечить публічному порядку України.
Доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав вважати рішення МКАС таким, що суперечить публічному порядку України, та неврахування судом висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 23 липня 2018 року у справі № 796/3/2018 (провадження № 61-30854ав18) та від 14 січня 2021 року у справі № 824/178/19 (провадження № 61-15459ав20), не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, оскільки вони зводяться до помилкового тлумачення заявником поняття «суперечність публічному порядку України».
Посилання заявника про неврахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду (щодо тлумачення поняття порушеного права), викладених у постановах від 25 лютого 2018 року у справі № 917/467/17, від 25 червня 
2018 року у справі № 910/24249/16, від 17 липня 2018 року у справі № 910/237/18, від 14 серпня 2018 року у справі № 910/1872/17, від 28 березня 2019 року у справі № 911/476/17, від 23 травня 2019 року у справі № 920/301/18 та від 25 червня 2019 року у справі № 922/1500/18 не впливають на правильність висновку суду першої інстанції, оскільки вирішення питання щодо порушення Компанією «Bollwerk» прав AT «ОГХК» належить до компетенції МКАС. Колегія суддів враховує, що будь-яка оцінка судом першої інстанції обставин арбітражного спору, повноти та належності доказів, які були подані сторонами арбітражного розгляду тощо, означала б неправомірне судове втручання, заборонене статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», та порушення принципу юридичної визначеності судового рішення.
Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, встановивши відсутність підстав для скасування ухвали Київського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали - без змін.
Керуючись статтями 24, 351, 368, 376, 381-384, 454, 459 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Компанії «Bollwerk Finanzierungs-und Industriemanagement AG», подану адвокатом Жилою Юрієм Юрійовичем, залишити без задоволення.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.
Судді:    	С. О. Карпенко В. М. Ігнатенко В. А. Стрільчук