УХВАЛА
 
18 липня 2022 року
м. Київ
cправа № 639/1692/19
провадження № 51–5972 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду                  у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 16 липня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 12019220500000196,
встановив:
Вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 16 липня 2019 року  ОСОБА_4  засуджено за ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років і 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушив питання про перевірку                        вказаних судових рішень в касаційному порядку, а також просить поновити йому пропущений строк касаційного оскарження, мотивуючи юридичною необізнаністю.
Перевіривши надані засудженим матеріали, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не може бути предметом касаційного розгляду, оскільки подана після закінчення строку касаційного оскарження, встановленого у ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), та за відсутності підстав для його поновлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, 
не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати  у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Разом з цим, із моменту закінчення строку на касаційне оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року до моменту звернення засудженого 
ОСОБА_4 із касаційною скаргою на зазначене судове рішення пройшло майже дев`ятнадцять місяців.
Так, 3 грудня 2020 року засуджений ОСОБА_4 , в межах строку на касаційне оскарження судових рішень, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 
на вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 16 липня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року. Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 грудня 2020 року касаційну скаргу засудженого через її невідповідність вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Оскільки у встановлений строк, недоліків касаційної скарги ОСОБА_5 не усунув, ухвалою Касаційного кримінального суду від 8 лютого 2021 року скаргу було повернуто.
Вказане свідчить, що у засудженого була можливість у межах строку, передбаченого 
ч. 2 ст. 426 КПК, скористатися правом на касаційне оскарження судових рішень. 
Крім того, 3 липня 2021 року засуджений, поза межами строку на касаційне оскарження, подав касаційну скаргу із клопотанням про поновлення пропущеного строку, 
у задоволенні якого йому було відмовлено ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 липня 2021 року, а касаційну скаргу повернуто на підставі п. 3 .ч. 3 ст. 429 КПК. 
Незважаючи на це, засуджений знову звернувся з касаційною скаргою на вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 16 липня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року до Верховного Суду і знову ставить питання про поновлення йому пропущеного строку. При цьому причина пропуску такого строку, яку зазначає у своєму клопотанні ОСОБА_4 , є ідентичною тій, яка була визнана Касаційним кримінальним судом не поважною.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для поновлення засудженому ОСОБА_4 строку на касаційне оскарження судових рішень.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити ОСОБА_4 в поновленні строку касаційного оскарження.
Касаційну скаргу засудженого на вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 16 липня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                         ОСОБА_3