ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/2869/22	Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І. 	
Провадження № 33/817/261/22 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю:  
розглянувши справу про адміністративне правопорушенняза апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Тернопільського районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2022 року, 

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Як визнав суд, 13 лютого 2022 року о 23 год. 10 хв. в м. Тернополі по вул. Коцюбинського, 5А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки “Audi 100”, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора “Drager Alcotest 7510” №ARLM-0307 (повірка дійсна до 12.04.2022 р.) та огляду в КНП “ТОМЦСНЗ” ТОР водій категорично відмовився. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 13.02.2022 р. серії ААБ № 258368 ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції необ`єктивною, незаконною та необґрунтованою, ухваленою з істотним порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. 
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у суді, що є порушенням ст. ст. 268, 278 КУпАП.
Звертає увагу на те, що постанова серії ЕАО № 5314641 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, не підтверджує його вини у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Вважає, що судом при розгляді справи не дотримано вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП щодо оцінки доказів, яка ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Стверджує про порушення вимог ст.266 КУпАП при проведенні його огляду на стан сп`яніння, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про свідків та їх підписи.
       Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2022 року і закрити провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 11 квітня 2022 р., оскільки не був присутній при розгляді справи у суді першої інстанції.

       В судове засідання апелянт ОСОБА_1 та його захисник Островська О.Н., які належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. 
       Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. 
       За наведених обставин вважаю за можливе розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у провадженні.
       Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 не приймав участі у розгляді справи судом першої інстанції.
Відомості про належна повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи в матеріалах провадження відсутні.
Як слідує із змісту заяви, поданої адвокатом Островською О.Н., в інтересах ОСОБА_1 , копію судового рішення вона отримала 28.04.2022 року, після чого була подана апеляційна скарга.
За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити. 
Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
       Апеляційний суд констатує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції проведено у відповідності до розділу IV КУпАП, яким регламентовано порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 258368 від 13 лютого 2022 року о 23 год. 10 хв. в м. Тернополі по вул. Коцюбинського, 5А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки “Audi 100”, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора “Drager Alcotest 7510” №ARLM-0307 (повірка лійсна до 12.04.2022 р.) та огляду в КНП “ТОМЦСНЗ” ТОР. 
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції, яким зафіксовано що на момент зупинки транспортного засобу працівниками поліції за кермом перебував ОСОБА_1 , в якого наявні ознаки алкогольного сп`яніння, що відображені у протоколі про адміністративний правопорушення.

       Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
       Виходячи з приписів вказаної правової норми, при проведенні поліцейським огляду на стан сп`яніння, за умови відеофіксації цього процесу, присутність свідків не є обов`язковою. Тому доводи апелянта про недійсність огляду на стан сп`яніння у зв`язку з відсутністю свідків під час цієї процедури, вважаю необґрунтованими.

       Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.
З огляду на вказані докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, доводи апелянта про необ`єктивність, незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є непереконливі і не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
       Докази, на підставі яких суд обґрунтував свій висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення є належними та допустимими, оскільки отриманні у передбачений законом спосіб, у тому числі у порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 

Таким чином, виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2022 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

       Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2022 року.
       Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2022 р. щодо ОСОБА_1 – без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя