ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" червня 2022 р.           Справа№ 910/13068/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Агрикової  О.В.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Куксова В.В. 
 
Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,
за участю представників сторін:
від позивача - не з`явились,
від відповідача - Савченко В.В.,
розглянувши апеляційні скарги
Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Транс"
на рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 (повний текст рішення складено 22.11.2021)
у справі № 910/13068/21 (суддя Васильченко Т.В.)
За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Транс"
про стягнення 70440,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У 2021 році Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Транс" про стягнення 70 440, 00 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач неправильно вказав у накладній №42484139 масу вантажу у вагоні №68445469, у зв`язку з чим позивач на підставі ст. 122  Статуту залізниць України    просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 70 440, 00 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 року позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Транс" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" штраф у розмірі 70 440 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вантажовідправник неправильно зазначив масу вантажу в залізничній накладній №42484139 у вагоні №68445469, про що працівниками станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці був складений комерційний акт №450003/271. Враховуючи, що факт невірного зазначення у залізничній накладній маси вантажу підтверджений належними засобами доказування і не спростований відповідачем, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення 70 440, 00 грн. штрафу з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Транс", як вантажовідправника.
Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Пром Транс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, а в разі оцінки доказів судом та прийняття висновку про наявність підстав щодо застосування штрафу, зменшити розмір штрафу до розміру однієї провізної плати, а саме до 14  088, 00 грн.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно оцінено докази у справі що призвело до невідповідності висновків викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи. Зокрема скаржник вважає, що відповідач не мав змоги замовити послугу зважування вантажу безпосередньо у позивача, відповідач був переконаний у неправильності визначення маси вантажу, а тому саме на підставі інформації отриманої від кранових ваг на вагах яких було здійснено зважування вніс інформацію про масу вантажу до п. 24 залізничної накладної. Крім того скаржник звертає увагу, що нарахування штрафів у п`ятикратному розмірі провізної плати, відповідно до ст. 118 Статуту, та штрафів за несвоєчасну доставку вантажів, відповідно до ст. 116 Статуту, здійснюється виключно у розмірі провізної плати відповідно до Збірника тарифів без урахування договірних плат за використання вагона перевізника і компенсації витрат перевізника за перевезення вагона у порожньому стані. Й наостанок відповідач вказує, що штраф у розмірі 70  400, 00 грн. є занадто великим та таким, що призведе до непомірних фінансових наслідків відповідача, та звільнення всього персоналу підприємства, скаржник вважає, що суд має змогу зменшити розмір штрафу.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2021 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Куксов В.В., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 року встановлювався строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки шляхом подання до суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з доказами отримання копії оскаржуваного рішення суду з докази отримання копії оскаржуваного рішення суду.
21.01.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Транс" надійшла заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 року.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Транс" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 року у справі №910/13068/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва, витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13068/21.
31.01.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/13068/21.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Транс" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 року, розгляд справи призначено на 23.03.2022 року.
Судове засідання, призначене на 23.03.2022 року не відбулось у зв`язку з запровадження та території України воєнного стану.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2022 року розгляд справи призначено на 18.05.2022 року.
16.05.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", позивача у справі, надійшло заперечення.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2022 року розгляд справи відкладено на 22.06.2022 року.
В судовому засіданні 22.06.2022 року представник відповідача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.
Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника позивача. 
Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 14.04.2021 року на станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці зі станції Підгородна Одеської залізниці по накладній №42484139 від 11.04.2021 року поїздом №2808 прибула група вагонів з вантажем брухт чорних металів, не пойменований в алфавіті вид 3, відправник вантажу Товариство з обмеженою відповідальністю "Пром Транс", одержувач вантажу АТ "Інтерпайп Дніпр Втормет" на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці. (а.с. 13).
Вагон №68445469 на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці був відчеплений на контрольне зважування, про що свідчить акт загальної форми від 14.04.2021 року №646. (а.с. 15).
В подальшому, у зв`язку з невірно вказаною масою вантажу, в порядку ст. 129 Статуту залізниць України, було складено комерційний акт №450003/271 від 14.04.2021 року. (а.с. 14).
Зі змісту актів №646 та №450003/271 від 14.04.2021 року вбачається, що під час перевірки встановлено, що у вагоні №68445469 навантаження на рівні бортів, вантаж вкрито листами, марковано білим, поглиблень немає, покриття та маркування не порушене. Вагон глуходоний. В технічному відношенні вагон справний. При повторному зважуванні вага підтвердилася.
Втім, відповідно до накладної, відповідач (вантажовідправник) зазначив масу вантажу у вагоні №68445469- 61000 кг, а фактично у вагоні було 59200 кг, тобто менше від зазначеного в документі на 1800 кг.
Відповідно до    ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт"    законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з    законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.
Стаття 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із    ст. 306 Господарського кодексу України, встановлює, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Відповідно до ч. 5    ст. 307 ГК України    умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 2    ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт"    нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.
Згідно з п. 6    Статуту залізниць України, затверджений    постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457    (далі - Статут) накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
З наведених норм права вбачається, що між сторонами спору на підставі залізничної накладної виникли правовідносини з перевезення вантажу залізницею.
Спір між сторонами справи виник, внаслідок допущення вантажовідправником, яким є відповідач, порушення, яке полягає у неправильному зазначені у залізничній накладній маси вантажу.
Так, як стверджує позивач, перевіркою встановлено, що фактична маса вантажу у вагоні № 68445469 складає 61 000 кг, тобто на 1 800 кг більша, ніж вказана відповідачем у залізничній накладній.
Відповідно до п. 23 Статуту залізниці відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).
Як вбачається зі ст. 37 Статуту залізниць та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082, (далі - Правил приймання вантажів до перевезення) загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом.
Відповідно до п. 6.6 Правил оформлення перевізних документів заповнення накладної на маршрут або групу вагонів здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил з урахуванням таких особливостей, зокрема, у графах 24 "Маса вантажу, визначена відправником" та 25 "Маса вантажу, визначена залізницею" зазначається загальна маса вантажу.
Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.
Відповідно до статті 24    Статуту залізниць України    залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.
Згідно з 2.3 Правил оформлення перевізних документів у графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.
Відповідно до ст. 122 Статуту залізниці за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Судом встановлено, що у залізничній накладній маса вантажу визначена відправником, тобто відповідачем, (п. 24 накладної).
З пункту 28 залізничної накладної вбачається, що вантаж завантажувався у вагон № 68445469 вантажовідправником - відповідачем.
Частиною першою    статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт"    передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.
Аналогічну норму містить ст.129 Статуту залізниць України, відповідно до якої обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або         актами         загальної форми, які складають станції залізниць. За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Цією статтею передбачено також, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.
Правила складання актів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 08.07.2002 за №567/6855, в п. 2 яких зазначено, що комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності маси наявного вантажу даним, зазначеним у перевізних документах.
Пунктом 5.5 Правила оформлення перевізних документів встановлено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118    Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.
Таким чином, обставина невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у накладній, належить до предмету доказування у справі і повинна бути підтверджена комерційним актом.
По прибутті вагону на станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, при переважуванні на вагонних вагах було виявлено, що маса вантажу зазначена у накладній не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні, про що було складено комерційний акт № 450003/271 від 14.04.2021 року.
Як вбачається з комерційного акта підставою його складення стала невідповідність маси вантажу, який перевозився у вагоні № 68445496, даним, зазначеним вантажовідправником у накладній № 42484139.
З розділу "Д" комерційного акту вбачається, що внаслідок зважування вагону у статичному режимі з повною зупинкою та розчепленням, в присутності заст. ДС Швеця, АРВ Плітченко, прийомоздавальника Рогозіної на справних 150тн. вагонних електронно-тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол, заводський № 032, які пройшли держповірку 30.09.2020 року, виявлено вагу брутто-80 100 кг, тара по документу - 20900 кг, вага нетто - 59 200 кг, що менше ваги зазначеної в документі на 1 800 кг. Навантаження на рівні бортів, вантаж вкрито листами, марковано білим, поглиблень немає, покриття та маркування не порушене. Вагон глуходоний. В технічному відношенні вагон справний. При повторному зважуванні вага підтвердилася
Колегія суддів зауважує, що належним та допустимим доказом матеріальної відповідальності відповідача (вантажовідправника) є саме комерційний акт.
Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що цей акт відповідає вимогам законодавства і є допустимим доказом, який засвідчує матеріальну відповідальність Товариство з обмеженою відповідальністю "Пром транс".
Статтею 24 Статуту залізниць України  відзначається, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, В свою чергу, статтею 122 Статуту встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порти стягується штраф у розмірі згідно Із статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Статтею 118    Статуту залізниць України    передбачено стягнення штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Отже, доводи відповідача про неправомірність нарахування позивачем штрафу є безпідставними та необґрунтованими.
З урахуванням викладеного, відповідач, як відправник вантажу, несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, тому вимоги позивача є обґрунтованими і відповідають матеріалам справи та вимогам Статуту.
Провізна плата згідно спірної накладної склала 14 088 грн. (п. 31).
Отже, враховуючи приписи статей 122, 118 Статуту залізниць України, позивачем нараховано штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, що становить 70 440,00 грн. (14 088 х 5).
Підсумовуючи сукупність встановлених вище фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що позовна вимога про застосування до відповідача відповідальності на підставі статей 122, 118 Статуту залізниць України є правомірною, обґрунтованою та документально підтвердженою, і, водночас, відповідачем належними доказами, як того вимагають приписи    статей 74 ГПК України, не спростованою.
Водночас, скаржник в апеляційній скарзі звернувся з клопотанням про зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій до розміру провізної плати, а саме, до 14 088,00 грн. на підставі ст. 233 ГК та ч. 3 ст. 551 ЦК України, адже залізниці, як перевізнику, не завдано жодних збитків, а розмір заявленого до стягнення штрафу перевищує  сплачену відповідачем вартість перевезення.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідач не звертався з даним клопотанням до суду першої інстанції.
В той же час, за приписами ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
Правовий аналіз зазначених норм свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.
Згідно мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання, не повинна перетворюватись на несправедливо покладений непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків  кредитором.
Одночасно зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність в кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду 31.05.2018  у справі № 910/12069/17.
У контексті вищезгаданого, зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести на підставі ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України, що вона не бажала вчинення таких порушень, вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів. 
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку відсутній факт  винятковості наведених відповідачем обставин, адже за матеріалами справи неправильне зазначення саме відповідачем відомостей про масу вантажу в накладній №42484139 у вагоні № 68445469, за що було складено комерційний акт №450003/271 від 14.04.2021 року, приписами ст. ст. 118, 122 Статут залізниць передбачено нарахування штрафу саме відправнику.
При цьому, застосовуючи положення ст. 118 Статуту залізниць України належить мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником визначених цією статтею порушень, встановлених залізницею на станції призначення або під час перевезення та на станції відправлення після пред`явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці в зв`язку з цим збитки.
Необхідності з`ясування наявності/відсутності складу цивільного правопорушення в даному випадку немає, оскільки позивач звернувся з позовом про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу, а не про стягнення збитків. Відповідно доводи апелянта в цій частині як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу.
В зв`язку з цим колегією суддів також враховано, що в даному  випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із згаданих вище положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу.
Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, яка здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладання на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності тощо. 
Таким чином, враховуючи встановлений судом першої інстанції факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо правильного зазначення  маси  відправленого вантажу,  місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про задоволення вимог позивача про  стягнення з відповідача 70 440, 00 грн. штрафу за невірно зазначену масу вантажу.
Доводи апелянта (відповідача) з приводу неповного з`ясування  істотних обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції  норм  процесуального та неправильного застосування норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах. 
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданих апеляційних скаргах, скаржниками не було надано суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня  2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. 
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.   Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром Транс" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 року у справі №910/13068/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 року у справі № 910/13068/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 року у справі №910/13068/21.

4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13068/21.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.06.2022 року.

Головуючий суддя                                                            О.В. Агрикова 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                В.В. Куксов