ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2779/22 Справа № 182/723/15-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Рибакова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

                головуючого – судді Демченко Е.Л.
                 суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О. 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2021 року по справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, - 

в с т а н о в и л а:

       У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу, виданого 10 березня 2015 року про стягнення з неї на користь Нікопольського управління по експлуатації газового господарства публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Дніпропетровськгаз” заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 2 107,48 грн., а також судовий збір в розмірі 121,80 грн.
       Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області  від 13 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику, посилаючись на відсутність підстав для поновлення строку подання відповідної заяви та відсутності доказів поважності причин пропуску.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що, звертаючись до суду із вищевказаною заявою, з метою обґрунтування поважності пропуску строку подачі заяви про скасування судового наказу, нею зазначалося, що судовий наказ безпосередньо був отриманий саме 09 грудня 2021 року у державного виконавця, яким її було повідомлено про утримання 20% пенсії в рахунок погашення заборгованості, у зв`язку з чим вважає, що строки були пропущені нею з поважних причин, судовий наказ особисто вручений не був.
       АТ “оператор газорозподільної системи “Дніпропетровськгаз” надано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого апеляційну скаргу просили залишити без задоволення.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.
       Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Частина 1 статті 160 ЦПК України передбачає, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
       Відповідно до ч.2 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4,5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
       Згідно з п.3 ч.5 ст.170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додаються, зокрема, клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.
       Порядок розгляду заяви про скасування судового наказу регламентовано ст.171 ЦПК України.
       Згідно з ч.2 ст.171 ЦПК України, заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.
       Із викладеного вбачається, що нормами процесуального закону передбачено повернення заяви про скасування судового наказу у двох випадках: подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу (ч.6 ст.170 ЦПК України) та подання заяви про скасування судового наказу після закінчення строку, встановленого ч.1 ст.170 цього Кодексу (ч.2 ст.171 ЦПК України).
       Статтею 104 ЦПК України в редакції, чинній на час видачі судового наказу, передбачено, що після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію боржникові рекомендованим листом із повідомленням. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача з копіями доданих до неї документів.
       Днем отримання боржником копії судового наказу є дата, зазначена у поштовому повідомленні про вручення. У разі якщо боржник відмовляється від отримання копії судового наказу або відсутній за вказаною адресою, днем отримання боржником копії судового наказу є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову боржника отримати копію судового наказу чи відмітки про відсутність боржника за вказаною адресою. 
       За змістом цих вимог закону підставою повернення заяви про скасування судового наказу є недотримання боржником процесуального строку на її подання, а початком перебігу цього строку є дата, зазначена у поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення.
       Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
       Підставами для поновлення строку є поважні причини, які унеможливлювали подання відповідної заяви протягом вищезазначеного у процесуальній нормі строку.
       При цьому, поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що вона не отримувала копію судового наказу, при цьому в матеріалах справи відсутні докази фактичного отримання заявником судового наказу, зважаючи на те, що судова справа була знищена внаслідок закінчення строку її зберігання.
       Так, згідно довідки архіваріуса Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2021 року вбачається, що цивільна справа №182/723/15-ц, провадження №2-н/0182/174/2015 року, знищена у зв`язку зі спливом строків зберігання відповідно до пункту 22 інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, наказу ДСА України №22 від 11 лютого 2010 року. Судовий наказ знаходиться в архіві Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
       Повертаючи заяву без розгляду суд перш за все посилався на вказану довідку, якою підтверджено факт знищення справи, що свідчило про неможливість перевірити час отримання заявником копії наказу.
       Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
       У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
       Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
       Колегія суддів вважає, що відсутність в матеріалах справи доказів фактичного отримання боржником копії судового наказу внаслідок фізичного знищення справи не може слугувати підставою для покладення на заявника додаткового тягаря щодо доведення дати його отримання, оскільки особа має бути законодавчо захищена від бюрократичних формальностей держави та її судової системи в цілому.
       Судова колегія , що у разі втрати судового провадження, зокрема у разі фізичного знищення матеріалів судової справи, останні підлягають відновленню в порядку, визначеному розділом X ЦПК України, разом із тим, суд першої інстанції, повертаючи заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, відповідні процесуальні дії не здійснив.
       Тобто, оскільки саме на суд покладений обов`язок повідомлення боржника про видачу судового наказу відносно нього, відповідні відомості про це зберігаються в матеріалах цивільної справи, зважаючи на те, що судом матеріали цивільної справи були фізично знищені, що позбавляє колегію суддів апеляційної інстанції перевірити факт надсилання боржнику копії судового наказу, фактичного її отримання та її дати, враховуючи нездійснення судом процесуальних дій щодо відновлення втраченого судового провадження, колегія суддів доходить висновку, що повернення судом першої інстанції заяви ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю поважних причин для поновлення строку, є передчасним.
       Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.
       Згідно з вимогами ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
       У зв`язку з цим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області для вирішення питання відповідно до ЦПК України.
       Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.

       Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2021 року скасувати і справу повернути до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до ЦПК України. 

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 05 травня 2022 року.

               Головуючий:                                                 Демченко Е.Л.

               Судді:                                                         Куценко Т.Р.

                                                                                 Макаров М.О.