ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3153/22 Справа № 932/6886/21 	  	Головуючий у першій інстанції: Лукінова  К. С. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого -                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Єлізаренко І.А., Свистунової О.В., 
при секретарі                         Сахарову Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , яка є законним представником  ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 , в інтересах якої діє  ОСОБА_4 , на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року по справі за заявою ОСОБА_5 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксана Вікторівна,  ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 , законним представником яких є  ОСОБА_1 , про встановлення факту постійного проживання,- 

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року ОСОБА_5  звернулась до суду з даною заявою про встановлення факту постійного проживання, посилаючись на те, що вона є донькою ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коротюк О.В. була заведена спадкова справа №1/2021. До складу спадщини, зокрема, увійшло нерухоме майно. В свою чергу, заявницею було подано заяву про прийняття спадщини та вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого батька. При цьому, спадкодавець мав зареєстроване місце проживання на території України та Республіки Кіпр. Зі змісту листа №14633/К/12-0016 від 08.06.2012 року Державної податкової служби України вбачається, що обов`язок визначення статусу резидента України покладається на особу, відповідальну за перевірку правильності сплати податку до бюджету. В такому випадку цей обов`язок покладається на нотаріуса. У зв`язку із цим до нотаріуса було направлено запит з метою визначення статусу резидента України. Нотаріус у своїй відповіді зазначила, що з урахуванням поданої інформації про наявність крім громадянства України також громадянства іншої держави (Республіки Кіпр), а також перебування померлого протягом тривалого часу за кордоном, встановити факт постійного проживання померлого ОСОБА_6 в Україні за наявними у спадковій справі матеріалами не вдається можливим. З урахуванням вищевикладеного, не можна зробити однозначний висновок про те, що померлий ОСОБА_6 був резидентом України в розумінні підпункту «в» підпункту 14.1.213 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України. Між тим, заявниця стверджує, що спадкодавець постійно проживав на території України, оскільки мав більш тісні особисті та економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні; проживав на території України та мав громадянство України, а також додатково громадянство Республіки Кіпр. При цьому, батько заявниці мав постійне місце роботи, бізнес, рухоме та нерухоме майно на території України. Також він сплачував податки на цій території. Нерухоме майно спадкодавець мав, зокрема, на території міст Києва та Дніпра, місце проживання його було зареєстроване в Києві. Крім того, спадкодавець був власником майна на території Автономної Республіки Крим. Дохід спадкодавець отримував з території України, за ці ж кошти придбавалось майно в інших державах. В інших державах у спадкодавця не було джерела доходу. У Республіці Кіпр спадкодавець мав лише квартиру, яка перебувала у власності підконтрольних йому компаній, та в цій квартирі було також зареєстровано його місце проживання. Також на території Республіки Кіпр він мав грошові кошти в банківській установі з джерелом походження з України. Протягом останніх трьох років батько заявниці виїжджав з території України, але не більше ніж на місяць. Окремим випадком був лише його виїзд 14.03.2020 року на територію Республіки Кіпр та у зв`язку із карантином він не зважився повернутись на територію України до 27.11.2020 року. При цьому на території Республіки Кіпр він не перебував більше 5 місяців поспіль, оскільки виїжджав до Федеративної Республіки Німеччина. Відповідно до пп. «в» пп. 14.1.213 п. 14.1 ст. 14 розділу І Податкового кодексу України, фізична особа - резидент - це фізична особа, яка має місце проживання в Україні. У разі, якщо фізична особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має постійного місця проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року. Місцем проживання фізичної особи згідно із частиною першою ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Заявниця вказує на те, що спадкодавець мав більш тісні особисті та економічні зв`язки (центр життєвих інтересів в Україні) та вважається таким, що постійно проживав на території України, фактично був резидентом України. Тому заявник просила встановити факт постійного проживання на території України спадкодавця ОСОБА_6 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року заяву ОСОБА_5 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксана Вікторівна, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі їх законного представника ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання - задоволено; встановлено факт постійного проживання на території України спадкодавця ОСОБА_6 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , яка є законним представником ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про залишення заяви про встановлення факту постійного проживання без розгляду.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.
Місце проживання заінтересованих осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , та їх законного представника ОСОБА_1 , є АДРЕСА_1 . На день розгляду даної справи на території Київської та Дніпропетровської областей не ведуться активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна обстановка у даних регіонах є стабільною. Також, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що вони не мають можливості, за об`єктивних обставин, брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою технічних засобів, визначених ЦПК України. 
У даній справі питання права не становлять особливої складності. Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників процесу, які на з"явились. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення скасувати, а провадження у справі закрити, виходячи з наступного. 
Встановлено, що згідно копії (повторного) свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13.01.2021 року, ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_5 (а.с. 19), яка відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00029197388 від 13.01.2021 року, змінила прізвище на ОСОБА_5 у зв`язку з укладенням шлюбу за актовим записом №615 від 30.07.1994 року Бабушкінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 20).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть №1 від 04.01.2021 року (з перекладом на українську мову згідно Гаазької конвенції від 05.10.1961 року), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі Бешикташ Турецької Республіки (а.с. 6-7).
Згідно копії ID-картки № НОМЕР_2 , виданої 06.12.2017, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був громадянином України (а.с. 8).
Згідно копії паспорта № НОМЕР_3 ОСОБА_6 був громадянином Республіки Кіпр (а.с. 17).
З копії відповіді приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк О.В. №252102-14 від 04.08.2021 року вбачається, що з урахуванням поданої заявницею інформації про наявність крім громадянства України також громадянства іншої держави (Республіки Кіпр), а також перебування померлого протягом тривалого часу за кордоном, встановити факт постійного проживання померлого ОСОБА_6 в Україні за наявними у спадковій справі матеріалами не видається можливим. З урахуванням вищевикладеного, не можна зробити однозначний висновок про те, що померлий  ОСОБА_6  був резидентом України у розумінні підпункту «в» підпункту 14.1.213 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (а.с.23-24).
Згідно копії спадкової справи, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксани Вікторівни із заявами про прийняття спадщини.
З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкове майно перебуває на території України та інших держав, в тому числі й Республіки Кіпр, у зв`язку із чим нотаріусом було здійснено відповідні запити. 
Згідно копій податкових повідомлень-рішень від 29.04.2020 року ОСОБА_6 сплачував податки на території України (а.с. 40-41).
З копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_6 був одним із засновників ТОВ «Вініл» та відповідно до копії довідки №390 від 23.07.2021 року ТОВ «Вініл» працював у товаристві на посаді виконавчого директора з 16.06.2017 року по 02.01.2021 рік, отримав заробітну плату та сплатив відповідні податки та збори (а.с. 42, 43).
Згідно довідки №71860384 від 19.10.2021 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований в АДРЕСА_1 .
Згідно змісту заяви про встановлення факту, представлених письмових доказів, - метою встановлення юридичного факту у даній справі є визначення статусу спадкодавця, як резидента України.
Відповідно до пояснень представника заявника у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, метою встановлення юридичного факту у даній справі є саме визначення, що спадкодавець на час смерті мав статус резидента України, що впливає на оподаткування; викладене підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання від 07.06.2022 року.
Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
       Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
       Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов"язується з подальшим вирішенням спору про право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №761/16799/15-ц).          
Згідно з підпунктом 14.1.213 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України фізична особа - резидент - це особа, яка має місце проживання в Україні.
У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року.
Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сім`ї або її реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності.
Якщо неможливо визначити резидентський статус фізичної особи, використовуючи попередні положення цього підпункту, фізична особа вважається резидентом, якщо вона є громадянином України.
Якщо всупереч закону фізична особа - громадянин України має також громадянство іншої країни, то з метою оподаткування цим податком така особа вважається громадянином України, який не має права на залік податків, сплачених за кордоном, передбаченого цим Кодексом або нормами міжнародних угод України. 
Згідно змісту заяви про встановлення факту, змісту апеляційної скарги, детальних пояснень представника заявника у судовому засіданні суду апеляційної інстанції,  -  заявник прагне встановити у суді факт з метою визначення статусу спадкодавця, як резидента України, що впливає на оподаткування; інша мета встановлення факту постійного проживання спадкодавця на територій України на день його смерті - заявником не зазначена. 
Вимога ОСОБА_5 про встановлення факту постійного проживання спадкодавця на день його смерті на території України (з метою визначення статусу спадкодавця, як резидента України) не може розглядатися у судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника. Питання щодо визначення статусу резидента (встановлення факту резидентства) вирішується спеціально уповноваженими органами. Вказаний ОСОБА_5 факт, зважаючи на мету його встановлення, не може бути встановлений судом в окремому провадженні за правилами цивільного судочинства. Даний висновок узгоджується із правовою позицією, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №536/1039/17 (провадження №14-610цс18), у постанові Верховного Суду від 08 серпня 2018 року у справі 369/113/18 (провадження №61-22484св18).
Виходячи з викладеного,  колегія дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі на підставі  п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, відповідно до якого суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.  
Суд звертає увагу, що, згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Керуючить положеннями ч. 1 ст. 377 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року та закриття провадження у справі.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 377, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка є законним представником  ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 , в інтересах якої діє  ОСОБА_4  - задовольнити частково. 
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року - скасувати. 
Провадження у справі за заявою  ОСОБА_5 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксана Вікторівна,  ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 , законним представником яких є  ОСОБА_1 , про встановлення факту постійного проживання - закрити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова