ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 липня 2022 року           справа №200/11153/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Блохіна А.А., суддів: Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року (повне судове рішення складено 04 січня 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/11153/20-а (суддя в І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                       УСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд:           - визнати протиправним і скасувати рішення відповідача № 195 від 2 жовтня 2020 року; -  зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. “б” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в редакції станом на 9 грудня 2012 року відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року, починаючи з 1 жовтня 2020 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона, досягнувши 50 річного віку та маючи достатній стаж, який надає право на вихід на пенсію за віком на пільгових умовах, 1 жовтня 2020 року звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області.
Рішенням від 2 жовтня 2020 року № 195 їй було відмовлено в призначені пенсії за віком на пільгових умовах, яке обґрунтоване тим, що відповідно до вимог діючого законодавства право на пенсію за віком на пільгових умовах набувають жінки після досягнення 55 років та за наявністю стажу роботи не менше 25 років, з них не менш 10 років за Списком № 2. Зазначено, що з урахуванням наявного трудового позивач набуде права на призначення пенсії на пільгових умовах з 28 травня 2025 року за наявності стажу роботи 25 років. 
За висновками відповідача, викладеними у спірному рішенні, питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та Списком № 2 врегульовано приписами ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058.
Позивач не погоджується з такими висновками пенсійного органу, вважає, що в даному випадку управління ПФУ має брати до уваги норми Закону України “Про пенсійне забезпечення” та висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року, відповідно до яких позивач набуває право на пільгову пенсію за Списком № 2 пенсію при досягненні 50 років та наявного трудового стажу 20 років (а.с. 1-7).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (стаття 1).
Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IХ, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення в Україні правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, зазначена постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2022 року допущено на стадії апеляційного провадження заміну відповідача Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.  
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , є особою, що претендує на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону 1058-IV, з урахуванням   рішення Конституційного суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020. (а.с. 9-11). 
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010, юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3)., у спірних правовідносинах здійснює публічно-владні управлінські функції (а.с. 50).
Судом встановлено, що позивач 1 жовтня 2020 року звернулась до Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою (вх. № 8890) про призначення пенсії за віком згідно ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, до якої додала довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, трудову книжку, диплом про навчання, довідку про заробітну плату за період трудового стажу до 1 липня 2000 року, довідку, що визначає право на пенсію на пільгових умовах […], заяву про спосіб виплати пенсії, документи щодо атестації робочих місць, на яких працювала остання, свідоцтво про народження дитини, свідоцтво про шлюб, розірвання шлюбу (а.с. 28).
Рішенням від 2 жовтня 2020 року № 195 ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (за Списком № 2) у зв`язку із не досягненням нею віку, встановленого цією статтею, та відсутністю страхового стажу роботи 25 років. Крім іншого у рішення зазначено, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 23 роки 2 місяці 14 днів, пільговий стаж за списком № 2 – 20 років 4 місяці 28 днів, а також вказано, що право не пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 остання набуде після досягненням нею 55-річного віку, тобто з 28 серпня 2025 року, та за наявності страхового стажу 25 років (а.с. 12).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що рішення відповідача від 2 жовтня 2020 року № 195 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у зв`язку із недосягненням позивачем необхідного пенсійного віку та відсутності загального страхового стажу – є обґрунтованим та правомірним.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.
Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ визначено, що цим Законом призначаються трудові пенсії, зокрема пенсії за віком.
Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 в справі № І-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти “б”-“г” статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02.03.2015 № 213-VІІІ (далі – Закон № 213-VІІІ).
Отже, з 23.01.2020 - дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 в справі № І-р/2020 діють положення п. “б” статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції, яка була чинна до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, які визначають умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 та які підлягають застосуванню у наведеній у цьому Рішенні редакції.
Разом з тим, залишилися чинними відповідні положення Закону № 1058-IV.
Відтак, з 23.01.2020 в Україні існують два закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, які входять до Списку № 1, а саме: пункт “б” статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ та пункт 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ.
У випадку позивача, норми вказаних законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає: 45 років за пунктом “б” ст. 13 Закону 1788-ХІІ (у редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ); 50 років за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ.
За таких умов, колегія суддів вважає за можливе застосувати правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” на користь невладного суб`єкта - приватної особи.
Враховуючи, що позивач досягла 50 років, має стажі роботи більше 20 років (23 роки 2 місяці 14 днів), з них  більше 10 років ( 20 років4 місяці 28 днів) на зазначених роботах, на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2, вона має право на пенсію по досягненню 50 річного віку, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 справа №1-5/2018(746/15) від 23.01.2020.
Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією  Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду  від 03 листопада 2021 року у справі № 360/3611/20.
Також, як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорі у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно зі ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі “Пантелеєнко проти України” зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 у справі “Дорани проти Ірландії” Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття “ефективний засіб” передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Салах Шейх проти Нідерландів”, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
При вирішенні справи “Каіч та інші проти Хорватії” (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Згідно Рішення ЄСПЛ по справі “Рисовський проти України” (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 (заява № 29979/04), принцип “належного урядування”, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.
З урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, колегія суддів дійшла висновку, що з метою повного захисту порушених прав та інтересів особи, необхідним є зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 04.02.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків апеляційного суду в цій справі.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду – скасуванню.
Відповідно до п. 4 ч. 1   ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів зазначає.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем за подання адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 840,00 грн. та за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у розмірі 1260,00 грн.
Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про фактичне задоволення позовних вимог, тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2100,00 грн. (840,00 грн. + 1260,00 грн.).
Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                           ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року у справі № 200/11153/20-а – скасувати.
Прийняти нову постанову.
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 195 від 2 жовтня 2020 року про відмову в призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1  пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. “б” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в редакції станом на 9 грудня 2012 року відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року, починаючи з 1 жовтня 2020 року. 
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010, юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) на користь ОСОБА_1  (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2100 (дві тисячі сто гривень) 00 коп.           
Повне судове рішення – 12 липня 2022 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 А.А. Блохін 

Судді                                                                                                        Т.Г. Гаврищук                                                                                                                                   
                                                                                                                І.В. Сіваченко