КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

 

Провадження: 33/824/1841/2022                                                                                                         Категорія: ст. 124 КУпАП
Єдиний унікальний номер: 753/4465/22                                                                                              Суддя у І інстанції: Рудюк О.Ю.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
8 серпня 2022 року                                                                                                 м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду                                     Васильєва М.А., 
за участю:
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,                                           ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2022 року, яка містить в собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, якою
             ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4,                         ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. на користь держави, стягнуто судовий збір в сумі 496, 20 грн.,  
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 6 березня 2022 року о               15.30 год., керуючи автомобілем «Рено Преміум» державний номерний знак НОМЕР_1 на               вул. Бориспільській, 7 в м. Києві, в порушення п. 13.1, 2.10 а) ПДР України не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «Мазда» державний номерний знак                                НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце пригоди.
Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.
 
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 поштовим відправленням 28 червня 2022 року направив апеляційну скаргу, в якій порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 26 травня 2022 року, обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження тим, що копію оскаржуваної постанови отримав лише 21 червня 2022 року на підставі поданої ним заяви, а тому не знав про існування оскаржуваної постанови. 
В апеляційній скарзі просить  скасувати постанову суду від 26 травня 2022 року, провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Посилаючись на положення ст. ст. 7, 38, 245, 251, 252 КУпАП, науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України                  ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд, приймаючи рішення у даній справі в частині доведеності його вини, обмежився лише таким доказами як протоколи про адміністративне правопорушення, зміст яких та суть самої постанови не відповідає дійсності,план-схему місця ДТП та письмовими поясненнями учасників справи, що є недостатніми доказами по справі та не дає достатніх підстав вважати його винним, але з незрозумілих причин суд не бере до уваги інших доказів по справі, а саме того факту, що дорожньо-транспортна пригода сталась                      6 березня 2018 року та відсутності фото та відеодоказів дорожньо-транспортної події, в тому числі в своїй постанові суд не надає таким доказам оцінки.
Апелянт зазначає про те, в описовій частині своєї постанови суд першої інстанції зазначає дату дорожньо-транспортної пригоди - 6 березня 2022 року, що є невірним й помилковим, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталась 6 березня 2018 року.
Зокрема, як вказується в апеляційній скарзі, суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, не звернув уваги на лист Управління патрульної поліції у місті Києві від 19 травня 2018 року про надання інформації що до власника транспортного засобу -  ТОВ «АВТОЦЕНТР», яким він (Питецький) керував, і з даного листа вбачається, що орган, який складав матеріали про адміністративне правопорушення, знав реального володільця транспортного засобу та чомусь зволікав у збиранні доказів та виявленні правопорушника.
На думку апелянта, оскаржувана постанова є незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, при цьому суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи, що є наслідком необґрунтованого визнання апелянта винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення.
Вказується в апеляційній скарзі і на те, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини.
Таким чином, після дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки «Мазда», він ( ОСОБА_1 ) поїхав з місця зіткнення, не розуміючи того, що став учасником ДТП, про що дізнавсь лише через більше як чотири роки, а будь-які інші докази, які б свідчили про зворотнє, у матеріалах справи - відсутні. Однак, на думку ОСОБА_1 , суд першої інстанції не врахував цих обставин та не застосував вимог ст. 62 Конституції України, якою передбачено принцип презумпції невинуватості, згідно з  яким обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Акцентується увага ОСОБА_1 і на те, що у нього був відсутній умисел на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, що в його діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами, а тому провадження по справі підлягало закриттю, у зв`язку із відсутністю у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Наголошується в апеляційній скарзі на тому, що з матеріалів справи вбачається, що вказані правопорушення, відповідальність за які передбачена ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, вчинено 6 березня 2018 року, а отже, в день розгляду судом першої інстанції для розгляду даної справи про адміністративне правопорушення минув встановлений ч. 2 ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, а тому на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.
Проте, як звертається увага ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, суд першої інстанції допустив порушення права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, що є достатніми для скасування оскаржуваної постанови.
 
Заслухавши доповідь судді, 
- пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, а також вимог, які викладені в апеляційній скарзі, який зазначив про те, що про наявність даної справи йому стало відомо при переоформленні документів на транспортний засіб, до суду першої інстанції на розгляд справи не з`явився, оскільки, отримавши смс-сповіщення про виклик до суду, не встиг вчасно доїхати до суду у зв`язку з  перебуванням у відрядженні та відсутності дизпалива, що позбавило його можливості приїхати до суду; що стосується зіткнення, то автомобіль, яким він керував - габаритний, а тому він міг і не відчути, що когось зачепив, 
- дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить  такого висновку. 
 
Відповідно до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про  адміністративне  правопорушення  може  бути  оскаржена  особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,   її   законним    представником,    захисником, потерпілим,   його   представником  протягом  десяти  днів  з  дня винесення  постанови.
 
З матеріалів справи встановлено, що 26 травня 2022 року розгляд справи розгляд матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП відбувся за відсутності останнього. 
За результатами розгляду вказаних матеріалів 26 травня 2022 року суддею постановлене судове рішення, на яке ОСОБА_1  подана апеляційна скарга.
З наявних у даних копії супровідного листа, 26 травня 2022 року ОСОБА_1 направлена копія постанови суду від 26 травня 2022 року та запропоновано сплатити штраф в сумі 3400 грн. в добровільному порядку, за вказаними у копії супровідного листа реквізитами (ас. 20). Проте, будь-яких доказів як направлення копії постанови, так і вручення її ОСОБА_1 , матеріали справи не містять. 
Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 21 червня 2022 року останній просив у суду видати йому довідку про перебування на розгляді Дарницького районного суду м. Києва адміністративної справи щодо нього за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП. За наявності прийнятого Дарницьким районним судом рішення про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, просив надати копію постанови суду.
На вказані заяві містяться дані про те, що копію постанови ОСОБА_1 отримав 21 червня 2022 року (ас. 21).
Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 станом на 21 червня 2022 року не було відомо про прийняте судом рішення. 
27 червня 2022 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи щодо нього (ас. 22).
Апеляційна скарга ОСОБА_1 28 червня 2022 року до суду першої інстанції направлена поштовим зв`язком, відповідно до поштового штемпелю (ас 23-31).
З огляну на обставини, встановлені під час розгляду клопотання про поновлення процесуального строку, апеляційний суд вважає доводи клопотання обґрунтованими, а відтак строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 26 травня 2022 року підлягає поновленню.
 
Що стосується доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими.
 
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
 
Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ці вимоги закону дотримані не в повному обсязі.
 
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, є обґрунтованим та фактично і не заперечується самим ОСОБА_1 , який вказав про те, що із-за габаритів свого транспортного засобу міг не відчути того, що зачепив дзеркало іншого автомобіля. 
 
Разом з тим, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаних правопорушень, суд помилково вказав про те, що такі події мали місце 6 березня 2022 року. 
 
Так, зі змісту протоколу серії ААД № 068621 від 28 квітня 2022 року, складеного щодо ОСОБА_1 , вбачається, що 6 березня 2018 року в м. Києві по вул. Бориспільська, 7, водій керуючи автомобілем «Рено» н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечного бокового інтервалу до автомобіля «Мазда» н.з. НОМЕР_2 і здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ст. 124 КУпАП.
В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено: згоден (ас. 1).
 
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 068622 від 28 квітня 2022 року, складеного щодо ОСОБА_1 , вбачається, що 6 березня 2018 року в м. Києві по                          вул. Бориспільська, 7 водій керуючи автомобілем «Рено», н.з. НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем «Мазда» н.з. НОМЕР_2 , і, не дочекавшись прибуття працівників поліції, місце ДТП залишив, чим порушив вимоги п.п. 2.10а, 2.10 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ст. 122-4 КУпАП.
В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено: згоден (ас. 13).
 
Дата дорожньо-транспортної пригоди - 6 березня 2018 року вказано і у схемі місця ДТП              (ас. 2), і у рапорті працівника поліції  (ас. 3), і у поясненнях потерпілого (ас. 4). 
 
Частиною 2 ст. 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.
 
Пункт 7 ст. 247 КУпАПрегламентує, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею                      38 цього Кодексу.
 
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі               ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов:
- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;
- сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).
 
При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.
 
Проте, суд першої інстанції, встановивши правильно обставини вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, помилково вказав дату їх вчинення -                 6 березня 2022 року замість 6 березня 2018 року, що призвело до постановлення рішення, яке суперечить вимогам КУпАП, оскільки з часу вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень пройшло більше 4 років, тобто,  відповідно до положень ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення не може бути накладено на винну особу, а тому   провадження у справі підлягало закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП. 
 
З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до  задоволення, постанова місцевого суду - скасуванню, а провадження  у справі - до закриття на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, - 
П О С Т А Н О В И Л А :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2022 року.
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , - задовольнити.
 
Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, - скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
 
Постанова оскарженню не підлягає.

             Суддя
Київського апеляційного суду                                                                           М.А. Васильєва