УХВАЛА

14 червня 2022 року     
Київ
справа № 420/18531/21
адміністративне провадження № К/990/13409/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Усенко Є.А.,  Яковенка М.М., 
перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОЗЕРНОСЕРВІС» на додаткову постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі № 420/18531/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОЗЕРНОСЕРВІС» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОЗЕРНОСЕРВІС» (далі - ТОВ «ЕКОЗЕРНОСЕРВІС») задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області (далі - ГУ ДПС) з питань зупинення/реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, щодо податкових накладних № 13 від 17.06.2021, № 14 від 07.07.2021, № 15 від 30.08.2021. Зобов`язано ДПС України зареєструвати такі податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2022 рішення суду першої інстанції змінено, абзац 3 резолютивної частини викладено в наступній редакції: «Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні ТОВ «ЕКОЗЕРНОСЕРВІС»: № 13 від 17.06.2021, № 14 від 07.07.2021, № 15 від 30.08.2021, датою їх подання». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
Додатковим рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 заяву позивача про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду. У задоволенні заяви позивача щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.
П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 19.05.2022 додаткове рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове, яким заяву ТОВ «ЕКОЗЕРНОСЕРВІС» про ухвалення додаткового рішення задовольнив частково. Стягнув солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України та ГУ ДПС на користь ТОВ «ЕКОЗЕРНОСЕРВІС» судові витрати щодо оплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 6810 грн, витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у сумі 2000 грн та судові витрати на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 1000 грн. 
31.05.2022 до суду через підсистему «Електронний Суд» надійшла касаційна скарга ТОВ «ЕКОЗЕРНОСЕРВІС», в якій позивач просить скасувати постанову апеляційного суду і прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву та стягнути з відповідачів судовий збір у сумі 6810 грн, витрати на правничу допомогу у сумі 28860 грн у суді першої інстанції та 11025 грн у суді апеляційної інстанції.
При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.
Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено види судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно з частинами першою і другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Отже, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. Разом з тим, КАС України передбачені випадки, коли суд може бути вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (частина третя статті 143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143); 3) якщо це питання не було вирішено (пункт 3 частини першої статті 252).
У таких випадках суд виносить додаткове рішення, постанову або ухвалу в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Отже, за нормами КАС України додаткове судове рішення у справі є невід`ємною частиною рішення по суті позовних вимог, відповідно, порядок його оскарження є таким, що і для рішення по суті.
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності. Такий перелік не є вичерпним.
Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини.
Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави вважати, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.
На підставі наведеного, оцінивши характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, встановивши, що предмет спору не віднесений до переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, колегія суддів вважає, що ця справа є справою незначної складності.
Та обставина, що розгляд цієї справи відбувався судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження не змінюють належність цієї справи до справ незначної складності, а тому доводи скаржника в цій частині є незмістовними.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вищезгадану касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
У касаційній скарзі міститься посилання на те, що касаційна скарга стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, адже протягом останнього місяця судом апеляційної інстанції неодноразово здійснено порушення норм процесуального права та зменшено обсяг витрат на правову допомогу. Крім того, Таштанова О. Г. , як адвокат, не має іншої можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним судовим рішенням, окрім звернення до Верховного Суду, адже своїм рішенням суд апеляційної інстанції підкреслює, що на його думку робота адвоката переоцінена, що негативно впливає на репутацію адвоката.
Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України є необґрунтованими, оскільки стосуються здебільшого цієї конкретної справи, а не наявності правової проблеми у судах різних інстанцій у застосуванні норм права та відсутності єдності практики з питання її застосування. 
Посилання на наявність обставин, передбачених підпунктом "б" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не містять достатніх обґрунтувань, скаржник не зазначає, які саме обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, хоче спростувати позивач та при розгляді якої справи, проте позбавлений такої можливості. При цьому, за змістом підпункту "б" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України цей виняток стосується випадку, коли саме сторона у справі позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням у спірних правовідносинах, при розгляді іншої справи, а не її представник щодо себе. Тому ці посилання не можуть сприйматись судом, як виключний випадок.
Інші обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що додаткове рішення у цій справі з моменту його ухвалення стало невід`ємною частиною основного судового рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 257, 328, 333, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОЗЕРНОСЕРВІС» на додаткову постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі № 420/18531/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОЗЕРНОСЕРВІС» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді	М.М. Гімон Є.А. Усенко   М.М. Яковенко