УХВАЛА

28 квітня 2022 року 
м. Київ
справа № 520/10116/2020
адміністративне провадження № К/990/2730/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області    
на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року
у справі № 520/10116/2020    
за позовом  ОСОБА_1 
до  Головного управління Національної поліції в Харківській області    
про  стягнення грошового забезпечення за час затримки розрахунку та за час вимушеного прогулу,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - ГУНП в Харківській області), в якому просив: 
- стягнути з ГУНП в Харківській області на користь  позивача грошове забезпечення за час затримки виконання судового рішення за період з 25 жовтня 2016 року по 01 листопада 2016 року  у розмірі 1521,59 грн.;  
- стягнути з ГУНП в Харківській області грошове забезпечення за час затримки виконання судового рішення за період з 07 травня 2020 року по 25 червня 2020 року у розмірі 21278,25 грн.; 
- стягнути з ГУНП в Харківській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 27 грудня 2016 року до 25 червня 2020 року у розмірі 553056,68 грн.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без розгляду в частині стягнення з ГУНП в Харківській області на користь позивача грошового забезпечення за час затримки виконання судового рішення за період з 25 жовтня по 01 листопада 2016 року в розмірі 1521,59 грн.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року, залишеною  без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року, позов в частині стягнення з ГУНП в Харківській області на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 27 грудня 2016 року по 25 червня 2020 року в розмірі 553056,68 грн. залишено без розгляду.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2021 року, позов задоволено: стягнуто з відповідача грошове забезпечення за час затримки виконання судового рішення за період з 07 травня по 25 червня 2020 року в розмірі 21278,25 грн.
Постановою Верховного Суду від 31 травня 2021 року ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року скасовано, дану справу  направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду в частині позовних вимог про стягнення з ГУНП в Харківській області на користь  позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 27 грудня 2016 року по 25 червня 2020 року у розмірі 553056,68 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного  суду від 03 вересня 2021 року позов задоволено частково: стягнуто з ГУНП в Харківській області на користь  позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 28 грудня 2016 року по 25 січня 2018 року в розмірі 79407,61 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов задоволено частково: стягнуто з ГУНП в Харківській області на користь позивача грошове забезпечення  за час вимушеного прогулу за період  з 28 грудня 2016 року до 25 червня 2020 року в розмірі 281787, 75 грн. В іншій  частині позову відмовлено.
19 січня 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ГУНП в Харківській області на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року у справі №520/10116/2020.    
Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2022 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав несплати судового збору за подання касаційної скарги.
Надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (код 0102935536577) копія ухвали суду від 07 лютого 2022 року про залишення касаційної скарги без руху отримана представником скаржника 14 лютого 2022 року.
18 лютого (через систему «Електронний суд») та 08 квітня 2022 року (засобами поштового зв`язку) до Верховного Суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги та платіжне доручення №457 від 17 лютого 2022 про сплату судового збору.
Таким чином, особою, що подала касаційну скаргу, були усунуті недоліки касаційної скарги, які були зазначені в ухвалі Верховного Суду від 07 лютого 2022 року, що дає змогу вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої    статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -    КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої    статті 328 КАС України    учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої    статті 328 КАС України    не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього  Кодексу  розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього    Кодексу    позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Разом з цим, за змістом пункту 1 частини шостої    статті 12 КАС України    для цілей цього  Кодексу    справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні    Закону України «Про запобігання корупції»  займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень слідує, що  ОСОБА_1  проходив службу на посаді, яка не відноситься до посад, які у значенні    Закону України «Про запобігання корупції»  передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища та спірні правовідносини у цій справі склались з приводу проходження позивачем публічної служби, а отже в розумінні частини 6    статті 12 КАС України    є справою незначної складності.
Оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності та розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачем не наведено обґрунтованих посилань на існування виняткових обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України, за яких оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають перегляду в касаційному порядку, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою  статті 328 КАС України.
Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви, не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у цій справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 1 частини першої  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Разом з тим, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції.
Також Суд звертає увагу скаржника, що відповідно до пункту 3 частини 1    статті 7 Закону України «Про судовий збір»  сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.
На підставі викладеного, керуючись статтями  12,  328, 333 КАС України, Суд -
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області  на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року у справі №520/10116/2020.  
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

..................................
..................................
..................................

А.В. Жук
Н.М. Мартинюк
Ж.М. Мельник-Томенко
Судді Верховного Суду