ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року 
м. Київ

справа №315/1446/17(2-а/315/39/17)
адміністративне провадження № К/9901/53279/18  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мороз Л.Л.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Рибачука А.І., 
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 15.01.2018 (суддя Романько О.О.) та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2018 (головуючий суддя Шальєва В.А., судді: Білак С.В., Олефіренко Н.А.),
В С Т А Н О В И В :
В грудні 2017 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі також - відповідач, МОУ) про визнання протиправними дій щодо не призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності 3 групи внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням службових обов`язків в країнах, де велись бойові дії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності 3 групи внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням службових обов`язків в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 в розмірі 206700,00 грн.
Постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 15.01.2018, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2018, позов задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України, викладене у пункті 154 протоколу № 113 від 27 жовтня 2017 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги.
Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 24.02.2016  Управлінням соціального захисту Гуляйпільської РДА і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни до 01.03.2018.
Згідно довідки № 34, виданої Гуляйпільським районним військовим комісаріатом 03.03.2016, позивач проходив службу у Збройних Силах з 03.05.1985 по 20.05.1987 на території Афганістану.
Висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 27.10.2015 №50 встановлено, що у ОСОБА_1 виявлені рубці на правій нижній кінцівці. Давність їх появи більше 15 років на момент огляду. Рубці не виключають можливість спричинення поранень, які привели до виникнення рубців і в той час, на який указує ОСОБА_1 , а саме в 1987 році за участю його в бойових діях в ДРА.
Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв від 23.11.2015 № 4352, мінно-вибухова травма, акубаротравма, осколкові поранення правої ноги сержанта ОСОБА_1 , 1966 року народження, наслідком яких стали МВТ, акубаротравма, ЗЧМТ (контузія головного мозку) та рубці: на передній поверхні с/3 правої гомілки, розмірами 13,0х0,54 см та два по попередньо-внутрішній поверхні правого колінного суглобу, розмірами 0,4х0,3 см та 0,7х0,4 см, що підтверджується висновком спеціаліста № 50 від 27.10.2015 р. «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи, Пологівське міжрайонне відділення судмедекспертизи», та які в подальшому призвели до розвитку: «Стійких наслідків перенесеної МВТ, акубаротравми, СЧМТ (контузії головного мозку, 1987 р.) у вигляді після травматичної та дисцикуляторної енцефалопатії ІІ (два) ст. з вираженим цефалічним та вести було-атактичним синдромами, церебрастенічним синдромом, емоційно-вольовою нестійкістю, мнестичним зниженням, вегето-судинною дисфункцією. Гіпертонічної хвороби ІІ ст., ступінь 2, високий кардіоваскулярний ризик. Помірної гіпертрофії міокарду лівого шлуночка. Ангіопатії сітківки обох очей. Розповсюдженого остеохондрозу хребта, помірно вираженого больового синдрому. Кератопапіломи шкіри», що підтверджується медичними та військово-обліковими документами, - травма, поранення (контузія), захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Відповідно до довідки для МСЕК №1532767 від 04.12.2015, виданої позивачу поліклінічним відділенням ДУ «Інститут нейрохірургії ім. Акад. А.П. Ромодангова НАМН України», консультованому в інституті, діагноз: стійкі наслідки важкої ЧМТ, контузії головного мозку (1987). Посттравматичний церебральний арахноїт з лікводинамічними кризами. Посттравматична дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ст. Двостороння пірамідна недостатність, виражені вестибуло-атактичні порушення. Кризи симпато-адреналового характеру 1-2 рази в тиждень. Гіпомнестичний синдром. Стійкий цефагічний синдром. Вираженний астено-тривожно-невротичний синдром. Лікування під контролем невролога та психоневролога.
Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ                      № 0550966 ОСОБА_1 встановлена інвалідність ІІІ групи; огляд інваліда - первинний; дата огляду - 22.02.2016; причина інвалідності - поранення, контузія та захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; інвалідність встановлена до 01.03.2018.
Відповідно до архівної довідки ФДКУ «Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації» № 4/59694 від 13.04.2017, за архівними документами встановлено, що ОСОБА_1 , 1966 року народження, проходив службу в військовій частині польова пошта 19920 в період з 09.12.1985 (наказ № 338) по 20.05.1987(наказ № 130) на посаді начальника радіостанції, в військовому званні «сержант». Військова частина польова пошта 19920 з 26.02.1980 по 04.02.1989 приймала участь в бойових діях на території Республіки Афганістан.
В березні 2016 року позивач звернувся до Запорізького обласного військового комісаріату з заявою про направлення його документів до Міністерства оборони України для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. 
Згідно Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум              № 113 від 27.10.2017 ОСОБА_1 після розгляду поданих документів відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки ним не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975. Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, які подані разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, висновки якого підтримав апеляційний суд, виходив з того, що Міністерство оборони України, відмовляючи у призначенні виплати одноразової грошової допомоги позивачу, діяло всупереч вимогам Конституції України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, оскільки інвалідність позивача пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії та позивачем був наданий повний перелік документів згідно Порядку №975 для призначення й виплати одноразової грошової допомоги.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права,  просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Скаржник зазначає, що позивачем не було надано документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Позивач правом подання письмових заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не скористався. 
Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги, дійшов таких висновків.
У касаційній скарзі відповідач заперечує проти наявності правових підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки ним не було не було надано документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.
Так, Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 10.04.2019 у справі № 822/220/18 відступив від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах в частині визнання актів судово-медичного дослідження та витягів з протоколу військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, достатніми та належними доказами, у розумінні п. 11 Порядку № 975, що свідчать про причини та обставини поранення (травми, контузії та захворювання) військовослужбовця, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2018 у справі №729/426/17, від 21.08.2018 у справі №295/13892/16-а, від 23.10.2018 у справі №822/3005/17, від 11.12.2018 у справі №740/1538/17, від 29.01.2019 у справі №293/342/17, та сформулював наступний правовий висновок:
"документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міноборони обов`язку щодо їх витребовування".
У вищевказаній справі Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Суд не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.
Відтак, у контексті спірних правовідносин та обставин даної справи, колегія суддів зазначає, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії від 23.11.2015, висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 27.10.2015 №50, довідка для МСЕК №1532767 від 04.12.2015 та виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ № 0550966  вказує лише на характер тілесних ушкоджень і не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Висновки спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи вказують лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення рубців на тілі пораненням, яке могло мати місце у 1987 році.
Зі змісту витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії від 23.11.2015 №4352 вбачається, що він постановлений на підставі висновку спеціаліста судово-медичної експертизи № 50 від 27.10.2015, у якому відомості про обставини поранення та контузії, встановлені зі слів позивача.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем не додано документ, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), а тому Міністерство оборони України обґрунтовано відмовило позивачу у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги.
Враховуючи вищевикладене, суди попередніх інстанцій, задовольняючи частково позовні вимоги, неправильно застосували норми матеріального права при ухваленні судових рішень.
Відповідно до частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішень судів попередніх інстанцій із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, а тому перерозподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статей 341, 345, 351, 356 КАС України, Суд -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 15.01.2018 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2018 у справі №315/1446/17 - скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії -  відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.          

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз
А.Ю. Бучик 
 А.І. Рибачук ,
Судді Верховного Суду