ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 683/2431/21
Провадження № 22-ц/4820/955/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І. 
 
секретар судового засідання Гриньова А.М.
 
за участю: апелянта ОСОБА_1 та її представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , представника позивача ТОВ «Міронекс» Смішної І.В., представника відповідача Старокостянтинівської міської ради Андрійчук О.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №683/2431/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 , та заявою Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про приєднання до апеляційної скарги на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2022 року про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Міронекс» до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про припинення речових прав на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки (суддя Завадська О.П.).
Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У жовтні 2021 року ТОВ «Міронекс» звернулось до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про припинення речових прав на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки.
08.02.2022 ТОВ «Міронекс» подало заяву про забезпечення позову. В обґрунтування заяви зазначає, що предметом спору в даній справі є захист прав позивача в частині вільного володіння та користування належною товариству будівлею готелю «Случ» з усіма його приміщеннями та конструктивними елементами, в тому числі і підвалом, і світловими приямками, і елементами протипожежного захисту, а також відновлення прав позивача в частині належної та безпечної експлуатації будівлі готелю. Та невжиття заходів забезпечення позову спричинить негативні та невідворотні наслідки, з огляду на те, що рішенням Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 17 грудня 2021 року № 46п.4/8VIII про продаж ОСОБА_1 земельної ділянки площею 200 м.кв. кадастровий номер 6810800000:04:002:0126, для будівництва та обслуговування будівель громадської забудови, по АДРЕСА_1 з можливістю укладення договору купівлі-продажу протягом 180 днів з моменту прийняття цього рішення. Вказаним вище рішенням визнано таким, що втратило чинність рішення Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 28 травня 2021 року №55п.5/5/ VIII (на підставі якого спірна земельна ділянка була передана у користування ОСОБА_1 на умовах оренди) та розірвано договір оренди від 22 червня 2021 року за №42695465 (про надання в оренду спірної земельної ділянки ОСОБА_1 ). Вказані рішення відповідача Старокостянтинівської міської ради вплинули на речові права, які повинні вноситись до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та обтяжень та відповідно Державного земельного кадастру. Ці обставини суттєво впливають на розгляд справи та можуть стати підставою для зміни предмета спору. 
В будь-який час відповідачі можуть укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, що значно утруднить розгляд даної справи, зумовить необхідність додаткового звернення до суду та виконання судового рішення. Товариство вважає, що такий вид забезпечення позову як накладення арешту на земельну ділянку площею 200 м. кв. кадастровий номер 6810800000:04:002:0126 по АДРЕСА_1 буде доречним та своєчасним, не буде надмірно обтяжливим для міської ради.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2022 року заяву задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку, площею 200 кв.м., кадастровий номер 6810800000:04:002:0126, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови за адресою АДРЕСА_1 .
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  через свого представника ОСОБА_2  не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Посилається на порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що суд, задовольняючи заяву про забезпечення позову, не звернув увагу на те, що предметом розгляду у даній справі є речові права відповідачів на спірну земельну ділянку, які існують у формі записів, а не сама земельна ділянка. Жодної майнової вимоги щодо спірної земельної ділянки позивач не ставить, а тому ні позивач, ні суд не обґрунтував, яким чином невжиття заходів забезпечення позову саме шляхом накладення арешту на земельну ділянку утруднить виконання рішення суду. Вважає, що матеріально-правова вимога позивача не відповідає обраному заходу забезпечення позову, судом під час розгляду заяви не було з`ясовано її обґрунтованість та не встановлено чи обраний заявником вид забезпечення позову буде ефективним та співмірним заходом та спів мірним із заявленими позивачем вимогами і забезпечить його виконання.
Старокостянтинівська міська рада подала заяву про приєднання до апеляційної скарги, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Міронекс» просить залишити без задоволення апеляційну скаргу та залишити без змін ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2022 року. Вважає, що суд першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову дотримався норм процесуального права та постановив законну і обґрунтовану ухвалу.
В судовому засіданні відповідач  ОСОБА_1 , її представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , представник відповідача Старокостянтинівської міської ради Андрійчук О.П. підтримали апеляційну скаргу.
Представника позивача ТОВ «Міронекс» Смішна І.В. в судовому засіданні просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з врахуванням заяви про приєднання до апеляційної скарги підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до пп. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, їх співмірності заявленим позовним вимогам, а також, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.
Проте, з таким висновком суду погодитися не можна. 
Згідно з ч. 1-2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пунктах 1, 2 якої передбачено, що позов може забезпечуватись, зокрема, накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.
Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. 
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Також заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.
Встановлено, що предметом позову у дані справі є вимога позивача немайнового характеру про припинення речових прав на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки. В разі задоволення позову рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Як вбачається з вимог заяви про забезпечення позову, заявник просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку.
Разом з тим, обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову та ефективність способу забезпечення позову для упередження порушення та відновлення порушених прав та інтересів позивача.
Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.
Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. 
Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, за яким зареєстровано право власності, що оскаржується позивачем, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.
Разом з тим, в заяві ТОВ «Міронекс» про забезпечення позову не наведено належних та переконливих доказів на підтвердження того, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення на спірне нерухоме майно арешту може ефективно забезпечити матеріально-правовий інтерес позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідачів та буде співмірним із заявленими позовними вимогами, та невжиття саме такого виду забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову. 
Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.
За таких умов, запропонований позивачем вид забезпечення позову – накладення арешту на земельну ділянку не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими товариством позовними вимогами у даній справі, у зв`язку з чим у суду першої інстанції були відсутні підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку комунальної власності. 
Крім того, заявником не надано суду належних та допустимих доказів, які свідчать на те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову ТОВ «Міронекс».
А тому, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову постановлена з порушенням норм процесуального права, відповідно підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 , з врахуванням заяви Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про приєднання до апеляційної скарги, задовольнити.
Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви ТОВ «Міронекс» про забезпечення позову.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 липня 2022 року.

Суддя-доповідач                                                        І.В. П`єнта

Судді:                                                                 А.П. Корніюк

О.І. Талалай