ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

24 серпня 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 748/1998/21
Головуючий у першій інстанції – Меженнікова С. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/534/22

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Шитченко Н.В.,
суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
із секретарем: Патук А.В.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Олишівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай),
місце ухвалення судового рішення – м. Чернігів,
час проголошення рішення – 11 год. 31 хв,
дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції – 28 грудня 2021 року.
 
                                     У С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, в якому просив визнати за ним, як акціонером сільськогосподарського закритого акціонерного товариства – фірми «Агрокомсинтез» (далі СЗАТ-фірма «Агрокомсинтез»), право на земельну частку (пай) розміром 5,86 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) на територіях Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначав, що у період з 1984 року по 1998 рік працював і був членом колгоспу ім. Кірова, реорганізованого шляхом перетворення в СЗАТ-фірми «Агрокомсинтез». Після звільнення з СЗАТ-фірми «Агрокомсинтез» позивач залишився членом цього товариства, оскільки рішення про його вихід не приймалось. 22 липня 2021 року позивач звернувся до Олишівської селищної ради з заявою про виділення земельної частки (паю) на території Олишівської селищної ради, але відповідач відмовив у цьому з посиланням на відсутність правових підстав. Позивач послався на те, що має право на земельну частку (пай), як акціонер СЗАТ-фірми «Агрокомсинтез». 
Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай). 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги повністю.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 мав законне право бути включеним до списку, який є додатком до державного акту на право колективної власності на землю, оскільки є акціонером СЗАТ-фірми «Агрокомсинтез» відповідно до Списку акціонерів, доданого до Статуту СЗАТ-фірми «Агрокомсинтез», зареєстрованого 20 липня 1994 року. Після звільнення 03 січня 1998 року із СЗАТ ОСОБА_1 залишився  його членом, оскільки рішення про вихід позивача з членів товариства не приймалось. При цьому, на час отримання СЗАТ-фірма «Агрокомсинтез» державного акту на право колективної власності на землю серії ЧН-022 від 22 листопада 1995 року позивач був членом цього підприємства.
ОСОБА_1 указує, що відповідно до правової позиції, викладеної в п. 24 Постанови пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», має право на земельну частку (пай) навіть у випадку невключення його до списку членів КСП.
Відзив на апеляційну скаргу від Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області у встановлений судом строк не надходив.
У судове засідання, призначене на 10 год. 00 хв 24 серпня 2022 року, учасники справи або їх представники не з`явилися.
22 червня 2022 року на електронну адресу апеляційного суду надійшла заява представника Олишівської селищної ради Чичерова О.С. про розгляд справи без участі представника (а.с. 109-110).
01 липня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд апеляційної скарги без його участі. У заяві зазначено, що позивач заявлені вимоги та вимоги, викладені в апеляційній скарзі, підтримує в повному обсязі (а.с. 111).
За змістом ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Отже, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали даної справи та матеріали цивільної справи № 748/1406/19, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду – скасуванню, враховуюче наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів набуття ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) у виділеній СЗАТ–фірми «Агрокомсинтез» у колективну власність землі. Районний суд констатував, що включення ОСОБА_1 до списку акціонерів СЗАТ-фірми «Агрокомсинтез» не свідчить про автоматичне набуття права на земельну частку пай указаного товариства.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи доводи апеляційної скарги, виходить з такого.
У справі встановлено, що з 16 серпня 1984 року ОСОБА_1 працював шофером у колгоспі ім. Кірова (а.с. 7).
Згідно із протоколом № 12 засідання правління колгоспу ім. Кірова від 25 серпня 1984 року ОСОБА_1 рекомендовано прийняти до членів колгоспу та на роботу водієм автопарку (а.с. 9-10). 
На загальних зборах уповноважених членів колгоспу ім. Кірова смт. Олишівка (протокол № 1 від 11 лютого 1994 року) прийнято рішення про реорганізацію колгоспу ім. Кірова та створення СЗАТ-фірма «Агрокомсинтез». Розпорядженням голови Чернігівської районної ради № 7 від 02 липня 1994 року «Про державну реєстрацію СЗАТ-фірми «Агрокомсинтез» колгосп ім. Кірова ліквідовано та зареєстровано СЗАТ-фірму «Агрокомсинтез» зі статусом юридичної особи, яке створене шляхом перетворення колгоспу ім. Кірова в акціонерне товариство СЗАТ-фірму «Агрокомсинтез» смт Олишівка Чернігівського району. СЗАТ-фірму «Агрокомсинтез» ліквідовано як юридичну особу на підставі ухвали Господарського суду Чернігівської області від 25 січня 2011 року по справі № 91/70Б/ЗБ/5Б/67Б/49Б/44Б/12Б/117Б/5/Б/4/Б/ЗБ (а.с. 31 зворот).
Позивач значився акціонером СЗАТ-фірми «Агрокомсинтез», що підтверджується Списком акціонерів, доданого до Статуту СЗАТ- фірми «Агрокомсинтез», зареєстрованого 20 липня 1994 року (а.с.33-45).
Відповідно до Статуту СЗАТ-фірми «Агрокомсинтез», товариство є самостійним господарюючим статутним суб`єктом, заснованим на колективній власності добровільно об`єднавшихся громадян. Засновниками товариства є акціонери (а.с. 33). 
Розпорядженням Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області №65 від 22 листопада 1995 року передано у колективну власність для сільськогосподарських потреб акціонерно-пайовому товариству «Агрокомсинтез» землі загальною площею 9463,6 га відповідно додатку № 2 та видано Державний акт на право колективної власності на землю серії «ЧН»-022 від 22 листопада 1995 року. Список громадян-членів КСГП СЗАТ «Агрокомсинтез», який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю СЗАТ «Агрокомсинтез» серії ЧН-022 від 22 листопада 1995 року відсутній. Сертифікати на право на земельну частку (пай) видавались на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 02 березня 2000 року за № 118. ОСОБА_1 не видавався сертифікат на право на земельну частку пай по колишньому СЗАТ «Агрокомсинтез». Указані обставини встановлені рішеннями Чернігівського районного суду Чернігівської області у справі №748/1406/19, яке набрало законної сили, і в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню в даній справі.
03 січня 1998 року позивача звільнено за власним бажанням (а.с. 7-8). 
З 04 лютого 2011 року СЗАТ-фірма «Агрокомсинтез» припинило свою діяльність, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 53-55).
Як свідчать матеріали справи №748/1406/19, у червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Олишівської селищної ради, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання за ним як членом колишнього колгоспу ім. Кірова (правонаступник СЗАТ «Агрокомсинтез» права на земельну частку (пай) земель колективної власності сільськогосподарського підприємства розміром 5,68 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі на території Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області. 
Заявлені вимоги ОСОБА_1 обгрунтовува тим, що як член колишнього колгоспу ім. Кірова, який згодом реорганізовано у СЗАТ- фірма  «Агрокомсинтез», має право на земельну частку (пай), оскільки був членом колгоспу та працював у колективному сільськогосподарському підприємстві у період з 1984 по 1998 роки. Олишівською селищною радою позивачеві роз`яснено, що в списку пайовиків він не значиться, що зумовило звернення до суду. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права на земельну частку (пай), Чернігівський районний суд у рішенні від 10 лютого 2020 року встановив, що список громадян – членів КСГП СЗАТ «Агрокомсинтез», який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю СЗАТ «Агрокомсинтез» відсутній. Суд послався на відсутність даних про те, що ОСОБА_1 звертався до СЗАТ «Агрокомсинтез» щодо включення його до списку акціонерів, ставив питання про набуття ним права на земельну частку (пай) СЗАТ «Агрокомсинтез» та на момент видачі Державного акту на право колективної власності на землю був включений  до списків громадян – членів акціонерного товариства, що додається до Державного акту. Видача сертифікатів членам СЗАТ «Агрокомсинтез» відбувалась 02 березня 2000 року. А ОСОБА_1 був звільнений з підприємства у 1998 році за власним бажанням. При цьому на той час не оскаржував дій підприємства щодо невключення його до списку та невидачі сертифікату. Отже, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів набуття ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) у виділеній СЗАТ – фірмі «Агрокомсинтез» у колективну власність землю. 
Наведене рішення Чернігівського районного суду  набрало законної сили.
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Олишівської селищної ради з проханням виділити йому земельну частку (пай), орієнтовною площею 5,86 га на території Олишівської селищної ради, проте 26 липня 2021 року отримав відповідь про відсутність правових підстав для прийняття селищною радою рішення щодо виділення йому земельної частки (пай) у натурі для оформлення земельної ділянки (паю) у встановленому законодавством порядку (а.с.46 зворот).
Розглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, беручи до уваги наведені вище обставини, апеляційним судом встановлено наступне.
Звертаючись з даним позовом до суду, ОСОБА_1 зазначив, що даний позов не є ідентичним позову у справі № 748/1406/19, оскільки позовні вимоги даного позову ґрунтуються на списку акціонерів СЗАТ-фірми «Агрокомсинтез», який не був предметом попереднього позову. Указав, що у попередньому позові зазначено відповідачами Олишівську селищну раду та Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області. У даному позові відповідач лише один – Олишівська селищна рада, не зазначено третю особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, – Чернігівську районну державну адміністрацію Чернігівської області. Крім цього, до позову ОСОБА_1 додано письмові докази, які не додавались при розгляду його позову про визнання права власності на земельну частку (пай). 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
На думку апеляційного суду, вирішуючи спір по суті, районний суд не звернув уваги на тотожність цієї справи та справи № 748/1406/19. Так, предметом спору в обох справах є визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах на території Олишівської селищної ради, як колишнім членом КСП, яке згодом реорганізувалось в СЗАТ. ОСОБА_1 обґрунтовував вищевказані вимоги у раніше розглянутій справі тими ж самими обставинами, з посиланням на ті ж самі норми закону, що й у цій справі, суб`єктний склад сторін у справах, підстави позовних вимог є тотожними. 
Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на наявність нового доказу: списку акціонерів СЗАТ – фірми «Агрокомсинтез». Проте посилання сторони на наявність нових доказів, що не були предметом розгляду при вирішенні спору, може бути підставою для апеляційного (касаційного) оскарження судового рішення. Апеляційний суд вважає, що, посилаючись як підставу для задоволення заявлених вимог, на наявність списку акціонерів, до якого позивач був включений, ОСОБА_1 таким чином намагається переглянути спір про визнання права на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах на території Олишівської селищної рада, як колишнім членом КСП, яке згодом реорганізувалось в СЗАТ, який вже вирішено і наявне рішення Чернігівського районного суду, що набрало законної сили, у справі № 748/1406/19.
Та обставина, що у цій справі позивач зазначив лише одного відповідача – Олишівську селищну раду Чернігівського району та області, а у справі № 748/1406/19 відповідачами визначено Олишівську селищну раду Чернігівського району та області і Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, не свідчить про відмінність суб`єктного складу, оскільки ні у даній справі, ні у справі № 748/1406/19 жодних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області ОСОБА_1 заявлено не було.
Позивач зазначає ті ж обставини щодо виникнення права на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах та наводить ті ж правові підстави для задоволення позову.  
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права на земельну частку (пай) вже були предметом судового розгляду і їм надано відповідну юридичну оцінку, проте суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, на вказані обставини уваги не звернув.
Беручи до уваги приписи положень п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а також існування рішення Чернігівського районного суду від 10 лютого 2020 року, яке набрало законної сили, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування  рішення суду першої інстанції та закриття провадження у даній справі.         
Керуючись  п. 3 ч. 1 ст. 255, 367, 374, ч. 1 ст. 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -
      
                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   – задовольнити частково.
Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2021 року – скасувати.
Провадження у справі за  позовом ОСОБА_1 до Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) – закрити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 серпня 2022 року.

Головуюча:                                                                      Н.В. Шитченко

Судді:                                                                               Н.В. Висоцька

                                                                                          О.Є. Мамонова