УХВАЛА

08 червня 2022 року 
м. Київ
справа № 640/20049/21
адміністративне провадження № К/990/12183/22  
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., перевіривши касаційну скаргу Антимонопольного комітету України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року у справі № 640/20049/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біолабтех ЛТД» до Антимонопольного комітету України, треті особи, які не заявляють самостійних вимого на предмет спору, Державна установа «Центр громадського здоров`я Міністерства охорони здоров`я України», товариство з обмеженою відповідальністю «АЛТ Україна ЛТД» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
19 травня 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (надіслана засобами поштового зв`язку 17 травня 2022 ).
Товариство з обмеженою відповідальністю "Біолабтех ЛТД" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Антимонопольного комітету України, треті особи - Державна установа "Центр громадського здоров`я Міністерства охорони здоров`я України", ТОВ "АЛТ Україна ЛТД" про визнання протиправним та скасування рішення від 14.06.2021№13395-р/пк-пз.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року, ухваленим в порядку спрощеного позовного провадження та залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року, позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель №13395- р/пк-пз від 14 червня 2021 року.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОЛАБТЕХ ЛТД» (04213, м. Київ, пр-т Героїв Сталінграда, буд. 42-А, кв. 45, код ЄДРПОУ 34891619) за рахунок бюджетних асигнувань Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, код ЄДРПОУ            00032767) понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят) грн.
Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України, в редакції яка діє з 08 лютого 2020 року, підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
За правилами частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Разом з тим, згідно із частиною пятою цієї статті не підлягають касаційному оскарженню:
1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом;
2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що касаційну скаргу подано на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України.
Скаржник вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права, а саме частини першої статті 26, частини дев`ятої статті 29, частини першої статті 31 Закону України «Про публічні закупівлі».
Суд зазначає, що подаючи касаційну скаргу на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не обґрунтував у чому саме полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права, та, як на думку заявника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Норми, на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування яких посилається скаржник, є загальними та регулюють порядок подання тендерних пропозицій/пропозицій, розгляд та оцінку тендерних пропозицій/пропозицій, а також підстави відхилення тендерних пропозицій.
Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань містить лише детально викладені фактичні обставини справи, незгоду з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій та цитування норм законодавства.
У той же час скаржник зазначає, що підставами касаційного оскарження судових рішень є пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки позивач вважає, що спір між сторонами стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у сфері публічних закупівель.
В обґрунтування касаційної скарги скаржник жодним чином не обґрунтував в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
З огляду на викладене, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
Ухвалою Верховного Суду від 09 лютого 2022 року первісну касаційну скаргу було повернуто заявникові, оскільки Суд дійшов висновку, що посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження, а тому у тій касаційній скарзі не були викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Зі змісту цієї касаційної скарги вбачається, що відповідачем не були враховані висновки Верховного Суду, які були викладені в ухвалі від 09 лютого 2022 року, в  якій роз`яснено, що у разі посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, вимагається не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування судами норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.
Отже, Суд доходить висновку, що скаржник формально підійшов до оформлення нової касаційної скарги, а тому касаційна скарга не відповідає вимогам частини четвертої статті 328 КАС України. 
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Отже, касаційну скаргу належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження судових рішень.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей    328,    330,    332,    359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Антимонопольного комітету України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року у справі № 640/20049/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біолабтех ЛТД» до Антимонопольного комітету України, треті особи, які не заявляють самостійних вимого на предмет спору, Державна установа «Центр громадського здоров`я Міністерства охорони здоров`я України», товариство з обмеженою відповідальністю «АЛТ Україна ЛТД» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному    статтею 251 КАС України.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	Н.А. Данилевич