СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року                               м. Харків                                        Справа № 905/1157/21  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Стойка О.В., суддя Істоміна О.А., суддя Радіонова О.О. 

за участю секретаря судового засідання - Склярук С.І.;
та представників учасників справи: від прокуратури – Комісар О.О.;  від позивача –  не з`явився; від відповідача – Качмар В.О. – за ордером (адвокат); 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “АС” м.Волноваха, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 13.10.2021 року у справі №905/1157/21;

за позовом-заступника керівника Звенигородської окружної прокуратури, м.Звенигородка, Черкаська область в інтересах держави в особі Відділу освіти, охорони здоров`я, культури, спорту Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області;
до - Товариства з обмеженою відповідальністю “АС” м.Волноваха, Донецька область;
про - стягнення надмірно сплачених 379 065,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

          У червні 2021 року до господарського суду Донецької області звернувся Заступник керівника Звенигородської окружної прокуратури (далі-Прокурор) в інтересах держави в особі Відділу освіти, охорони здоров`я, культури, спорту Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області (далі-Позивач) з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “АС” (далі-Відповідач), про стягнення надмірно сплачених коштів у розмірі 379 065,31 грн.
Рішенням господарського суду Донецької області від 13.10.2021 року у справі №905/1157/21 вищезазначені позовні вимоги задоволено, стягнуто з Відповідача на користь Позивача грошові кошти у розмірі 379 065,31 грн та 5 480,45 грн судового збору.
Відповідач, не погодившись із вищезазначеним судовим рішенням, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати означене судове рішення та прийняти у справі №905/1157/21 нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що суд першої інстанції, приймаючи спірне рішення, неправильно застосовав норми матеріального та процесуального права, а також неналежним чиним дослідив фактичні обставини справи.
Зокрема, Відповідачем зазначено наступне:
- у Прокурора відсутні підстави для пред`явлення позову в інтересах відділу органу місцевого самоврядування;
- надані висновки торгово-промислової палати є належними та допустимими доказами на підтвердження факту коливання ціни на ринку природного газу в певний період часу, а тому в укладених додаткових угодах №№3-7 сторонами дотримано вимоги п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України “Про публічні закупівлі”;
- Прокурором не було надано жодного доказу відсутності факту коливання ціни на ринку природного газу у період укладення спірних додаткових угод до основного договору;
-  суд першої інстанції безпідставно застосовав приписи ч. 1 ст. 670 ЦК України, в той час як Прокурор в обґрунтування позовних вимог посилався саме на приписи ст. 1212 ЦК України, що свідчить про те, що суд самостійно розпорядився правами заявника на власний розсуд та застосував спосіб захисту, про який не просив ані Позивач, ані Прокурор;
- додатки до позовної заяви засвідчено прокурором Керей О.В., документи на підтвердження повноважень якого не долучені до позовної заяви;
- в розпорядженні прокуратури та Позивача відсутні оригінали документів, доданих до позовної заяви, проте, незважаючи на вимоги ч. 5 ст. 91 ГПК України, Прокурор завірив копії таких документів, не вказав про наявність таких оригіналів, як того вимагає процесуальне законодавство.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на рішення господарського суду Донецької області від 13.10.2021 року у справі №905/1157/21 та встановлено строк учасникам справи для надання заяв та клопотань, а також відзиву на апеляційну скаргу з доказами їх (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи.
На електронну адресу Східного апеляційного господарського суду 22.12.2021 року від Позивача надійшло клопотання про продовження терміну подачі заперечень, проте відповідно до акту №09-29/509 від 22.12.2021 року означене клопотання в супереч приписам чинного законодавства не засвідчено електронним підписом. На підставі зазначеного, відправнику було надіслано повідомлення про таку невідповідність та запропоновано надіслати новий лист, підписаний належним чином або оригінал документа в паперовій формі.
До канцелярії Східного апеляційного господарського суду 24.12.2021 року від Прокурора надійшов відзив на апеляційну скаргу Відповідача, за змістом якого Прокурор заперечував проти задоволення скарги Відповідача з підстав її необґрунтованості, просив спірне рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
На електронну адресу Східного апеляційного господарського суду 28.12.2021 року від Позивача надійшло клопотання про продовження терміну подачі заяв, клопотань та заперечень, за змістом якого останній просив суд винести ухвалу про продовження терміну для подачі заяв, клопотань та заперечень. Проте, колегія суддів зазначає, що до означеного клопотання Позивачем не долучено жодних заяв, клопотань чи заперечень, а також будь-яких інших документів, в яких Позивач виклав свої заперечення, клопотання чи пояснення в межах розгляду даної справи, Позивачем не вчинено відповідних процесуальних дій навіть на момент розгляду справи.
За таких обставин підстави до задоволення клопотання Позивача в розумінні ст. 119 ГПК України відсутні, оскільки, по-перше, ним не зазначено для вчинення якої конкретної процесуальної дії йому необхідно продовжити процесуальний строк, по-друге, таку дію ним взагалі не вчинено. Ухвала з цього приводу занесена до протоколу судового засідання від 24.01.2022 року.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2022 року у зв`язку з перебування у відпустці судді Черноти Л.Ф. визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Стойка О.В., судді Радіонова О.О., Істоміна О.А.
На електронну адресу Східного апеляційного господарського суду 24.01.2020 року від Відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання у даній справі з 24.01.2022 року на іншу дату, через те, що представник останнього - адвокат Кундіус І.В. в означену дату не зможе прибути до зали судового засідання, так як буде у відрядженні в м. Києві у зв`язку з участю в слідчих діях в межах іншої справи. Будь-яких доказів цього до клопотання не додано.
До канцелярії Східного апеляційного господарського суду 01.02.2022 року від Відповідача надійшли додаткові пояснення в межах даної справи, проте означені пояснення не містять клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відповідних документів, передбаченого ухвалою суду від 08.12.2021 року, а також обґрунтування причин пропуску такого строку.
На електронну адресу Східного апеляційного господарського суду 08.02.2022 року від Позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання у справі №905/1157/21  призначеного на 14.02.2022 року в режимі відеоконференції, проте, відповідно до акту №09-29/537 від 08.02.2022 року означене клопотання всупереч приписам чинного законодавства не засвідчено електронним підписом. На підставі зазначеного, відправнику було надіслано повідомлення про таку невідповідність та запропоновано надіслати новий лист, підписаний належним чином або оригінал документа в паперовій формі.
Представник Відповідача в судовому засіданні 14.02.2022 року підтримав доводи, наведені ним в апеляційній скарзі, просив суд спірне рішення скасувати та прийняти у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.
Прокурор проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційну скаргу Відповідача залишити без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.
Представник Позивача в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності, оскільки він не скористався своїми правами, передбаченими статтею 42 ГПК України.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені та сторонами не оспорюються наступні обставини.
Відповідно до оголошення про проведення відкритих торгів на веб-порталі ProZorro за ідентифікатором UA-2017-11-28-004197-с 14.12.2017 року Позивачем оголошено про проведення відкритих торгів щодо предмету закупівлі – природного газу, з кодом ДК 021:2015:09120000-6 – газове паливо, кількістю 260000 м.куб., очікувана вартість предмету закупівлі - 2730000,00 грн.
Згідно з протоколом засідання тендерного комітету Позивача від 26.01.2017 року №25 пропозиція Відповідача була визнана найбільш економічно вигідною (ціна пропозиції - 2704000,00 грн, кількість товару - 260000 м.куб.), в результаті чого Позивач повідомив Відповідача про намір укласти відповідний договір.
Між Позивачем та Відповідачем 04.01.2018 року за результатом вищезазначених електронних торгів було укладено договір про постачання природного газу №317(18)Б (далі-Договір).
Пунктом 2.1. Договору визначено, що поставка природного газу здійснюється протягом періоду споживання у 2018 році в обсязі 260,000 тис м3, в тому числі, виходячи із зазначеного помісячного обсягу: січень - 60000 тис.м3, лютий - 52900 тис.м3, березень – 40700 тис.м3, квітень - 13600 тис.м3, жовтень – 12800 тис.м3, листопад - 29800 тис.м3, грудень - 50200 тис.м3.
Пунктом 3.2 Договору передбачено, що передача обсягів газу оформлюється актом приймання-передачі газу.
Відповідно до п. 4.1. Договору ціна за 1000 м3 природного газу на момент укладення договору без врахування тарифів на його транспортування по території України становить 10 400,00 грн. з урахуванням ПДВ, в тому числі, ціна на природного газу 8 666,67 грн., податок на додану вартість в розмірі 20% до ціни газу - 1 733,33 грн. Загальна вартість всього обсягу поставки складає 2704000,00 грн.
Згідно з п. 4.2. Договору, ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 4.1 цього розділу, є обов`язковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись Сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами Договору.
Відповідно до п. 4.4. Договору, істотні умови Договору не можуть змінюватись після його підписання, крім випадків передбачених ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 року.
Згідно з п. п. 10.1.1.2. та пункту 10.1.1. Договору істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань Сторонами у повному обсязі, крім випадків зміни ціни на одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.
Всі зміни та доповнення до Договору оформлюються письмовими додатковими угодами, що стають невід`ємною частиною договору і мають переважну силу над положеннями договору (п. 10.3 Договору).
Так, між сторонами в ході виконання умов спірного Договору були підписані численні додаткові угоди, якими вносилися наступні зміни.
Додатковою угодою №2 від 09.01.2018 року внесено зміни до п. 2.1. Договору та зменшено обсяг поставки газу у 2018 році до 230,000 тис м3; помісячний обсяг: січень - 50000 тис.м3, лютий – 45000 тис.м3, березень – 40000 тис.м3, квітень – 10000 тис.м3, жовтень – 10000 тис.м3, листопад - 25000 тис.м3, грудень - 50000 тис.м3. Зменшено суму Договору на 312 000,00 грн. та викладено п. 4.1. Договору в наступній редакції: Загальна вартість всього обсягу поставки складає 2   392 000,00 грн., з урахуванням ПДВ 398667,00 грн.” Підстава - лист Відповідача №337/4 від 31.05.2018 року про зростання ціни на газ, що підтверджується експертними висновками Черкаської торгово-промислової палати №О-436 від 29.05.2018 (а.с.83) та інформацією, розміщеною на офіційному сайті АТ “НАК “Нафтогаз”. Запропонована ціна газу з червня 2018 - 9000,00 грн без ПДВ (а.с.82).
Додатковою угодою №3 від 11.06.2018 року: внесено зміни до пунктів 2.1, 4.1 Договору, а саме, збільшено ціну за 1000 м. куб. газу та з 01.06.2018 встановлено у розмірі 9 000,00 грн., ПДВ - 1 800,00 грн., всього з ПДВ - 10 800,00 грн. Річний плановий обсяг постачання газу зменшено до 226,594207 тис. м. куб., по місяцях: жовтень - 10,0 тис. м. куб., листопад - 25,0 тис. м. куб., грудень - 53,549207 тис. м. куб. (а.с.84). Підстава - лист Відповідача №433/5 від 28.08.2018 року про зростання ціни на газ, що підтверджується експертними висновками Черкаської торгово-промислової палати № О-644 від 22.08.2018, № О-649 від 05.09.2018 (а.с.87,88) та інформацією, розміщеною на офіційному сайті АТ “НАК “Нафтогаз”. Запропонована ціна газу з вересня 2018 року - 9640,00 грн без ПДВ, 11568,00 з ПДВ (а.с.86).
Додатковою угодою № 4 від 17.09.2018 року внесені зміни до пунктів 2.1, 4.1 Договору, збільшено ціну за 1000 м. куб. газу та з 01.09.2018 встановлено у розмірі 9 640,00 грн., ПДВ - 1 928,00 грн., всього з ПДВ - 11568,00 грн. Річний плановий обсяг постачання газу зменшено до 220,715422 тис. м. куб., по місяцях: жовтень - 10,0 тис. м. куб., листопад - 25,0 тис. м. куб., грудень - 47,670422 тис. м. куб. Підстава – лист Відповідача №448/21 від 07.09.2018 року про зростання ціни на газ, що підтверджується експертними висновками Черкаської торгово-промислової палати № О-705 від 05.09.2018 та інформацією, розміщеною на офіційному сайті АТ “НАК “Нафтогаз”. Запропонована ціна газу з 07.09.2018 - 10595,00 грн без ПДВ, 12714,00 грн з ПДВ (а.с. 90). До вказаного окрім висновку додано довідку Української енергетичної біржі №05/09-1554 від 05.09.2018 року (а.с.92-96).
Додатковою угодою № 5 від 24.09.2018 року внесені зміни до пунктів 2.1, 4.1 Договору, збільшено ціну за 1000 м. куб. газу та з 07.09.2018 встановлено у розмірі 10 595,00 грн., ПДВ - 2 119,00 грн., всього з ПДВ - 12714,00 грн. Річний плановий обсяг постачання газу зменшено до 213,26377 тис. м. куб., по місяцях: жовтень - 10,0 тис. м. куб., листопад - 25,0 тис. м. куб., грудень - 40,21877 тис. м. куб. Підстава – лист Відповідача №454/29 від 12.09.2018 року про зростання ціни на газ, що підтверджується експертними висновками Черкаської торгово-промислової палати № О-744 від 12.09.2018, № О-811 від 26.09.2018, №О-812 від 26.09.2018, № О-745 від 12.09.2018 (а.с.100-104) та інформацією, розміщеною на офіційному сайті АТ “НАК “Нафтогаз”. Запропонована ціна газу з 12.09.2018 - 11000,00 грн без ПДВ, 13200,00 з ПДВ (а.с.98-99).
Додатковою угодою № 6 від 25.09.2018 року внесені зміни до пунктів 2.1, 4.1 Договору, збільшено ціну за 1000 м. куб. газу та з 12.09.2018 року встановлено у розмірі 11 000,00 грн., ПДВ - 2 200,00 грн., всього з ПДВ - 13200,00 грн. Річний плановий обсяг постачання газу зменшено до 210,494352 тис. м. куб., по місяцях: жовтень - 10,0 тис. м. куб., листопад - 25,0 тис. м. куб., грудень - 37,449352 тис. м. куб. Підстава – лист Відповідача №475/15 від 27.09.2018 року про зростання ціни на газ, що підтверджується експертними висновками Черкаської торгово-промислової палати № О-811 від 26.09.2018, №О-812 від 26.09.2018 року (а.с.103,107) та інформацією, розміщеною на офіційному сайті АТ “НАК “Нафтогаз”. Запропонована ціна газу з 01.10.2018 - 12 075,00 грн без ПДВ, 14490 з ПДВ (а.с.105-106).
Додатковою угодою № 7 від 09.10.2018 року внесені зміни до пунктів 2.1, 4.1 Договору, збільшено ціну за 1000 м. куб. газу та з жовтня 2018 року встановлено у розмірі 12075,00 грн., ПДВ - 2 415,00 грн., всього з ПДВ - 14490,00 грн. Річний плановий обсяг постачання газу зменшено до 204,044409 тис. м. куб., по місяцях: жовтень - 10,0 тис. м. куб., листопад - 25,0 тис. м. куб., грудень - 30,999409 тис. м. куб. Підстава - лист Відповідача №475/15 від 27.09.2018 року про зростання ціни на газ, на підтвердження чого повторно надано експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати №О-811 від 26.09.2018 року, №О-812 від 26.09.2018 (а.с.103, 107).
Внаслідок підписання вищезазначених додаткових угод №№ 3-7 до Договору (з урахуванням додаткової угоди №2) обсяг поставки газу зменшився на - 11,3%, а ціна 1000 куб.м газу значно збільшилася - на 39,3 %.
На виконання умов спірного Договору Відповідач здійснив поставки природного газу Позивачу, що підтверджується актами передачі - приймання, а саме: 
- №1 від 04.01.2018 за січень 2018 в обсязі 33,015 тис.м.куб, ціною – 12075,00грн. без ПДВ за 1000 куб.м, на загальну суму – 478387,36 грн (а.с.114); 
- №317 (18) Б від 02.11.2018 за жовтень 2018 року в обсязі 2,613 тис.м.куб, ціною – 12075,00грн. без ПДВ за 1000 куб.м, на загальну суму - 37862,38 грн (а.с.111);
- №317 (18) Б від 12.12.2018 за листопад 2018 року в обсязі 26,063 тис.м.куб, ціною – 12075,00грн. без ПДВ за 1000 куб.м, на загальну суму – 337652,88 грн (а.с.112);
- №317 (18) Б від 26.12.2018 за грудень 2018 року в обсязі 30,990 тис.м.куб, ціною – 12075,00грн. без ПДВ за 1000 куб.м, на загальну суму – 449045,10 грн (а.с.113).
Загальні обсяги постачання природного газу за Договором за період з червня 2018 року по грудень 2018 року склали 59,666 тис.м.куб.
Позивачем за поставлений природний газ Відповідачу сплачено 864 560,36 грн, що не заперечується сторонами.
В обґрунтування позовних вимог Прокурором зазначено, що оскільки вищезазначеними спірними додатковими угодами збільшено ціну газу за Договором за 1000 м. куб на 4 090,00 грн (на 39,3%), то такі додаткові угоди укладені з порушенням п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" та є нікчемними, а безпідставно набуті у зв`язку із збільшенням ціни на газ грошові кошти в сумі 379 065,31 грн підлягають поверненню Позивачу.
Відповідач в суді першої інстанції проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи, що в даній ситуації пред`явлення позову саме Прокурором є безпідставним, з огляду на відсутність в матеріалах справи  доказів нездійснення чи неналежного здійснення Позивачем своїх повноважень щодо виявлення порушень за спірним Договором.
Відповідачем наголошено, що в спірних додаткових угодах ціна за природний газ змінювалась не більше ніж на 10% від попередньої ціни, що відповідає положенням п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України “Про публічні закупівлі”. В обґрунтування цього Відповідач наводить роз`яснення, викладене в листі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №3302-06/34307-06 від 27.10.2016 року "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю", згідно якого, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10% кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі.
На думку Відповідача, чинним законодавством не передбачено, якими саме документами має бути підтверджено коливання цін на товари, тому належними і допустимим доказами цього факту є висновки ТПП, на підставі яких і укладались спірні угоди до Договору.
Також, Відповідачем зазначено, що застосування приписів статті 1212 ЦК України щодо повернення майна, яке було набуте без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) в спірних правовідносинах є необґрунтованим, оскільки договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень вказаної статті.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначав, що в даній спірній ситуації Прокурор дотримався вимог Закону України "Про прокуратуру" та Господарського процесуального кодексу України, в частині наявності в нього законних підстав до звернення з відповідною позовною заявою в інтересах держави в особі Позивача.
Судом першої інстанції встановлено, що Позивач мав беззаперечне право на отримання газу по ціні, визначеній в укладеному сторонами Договорі, однак без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо пропозицій Відповідача про збільшення ціни, Позивач підписав оспорювані додаткові угоди №3-7 внаслідок чого обсяг поставки газу за Договором зменшився на - 11,3%, а ціна 1000 куб.м газу збільшилася - на 39,3 %.
Судом зазначено, що при укладенні спірних додаткових угод сторонами договору не обґрунтовано та документально не підтверджено коливання ціни товару (газу) на ринку, у зв`язку з чим сторонами не дотримано вимоги п. 2 ч. 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", що в свою чергу свідчить про нікчемність укладених між сторонами спірних додаткових угод №3-7 до Договору.
Суд першої інстанції встановив, що договірний характер правовідносин між сторонами в даній справі виключає можливість застосування положень ст. 1212 ЦК України, що стало наслідком застосування судом до означених правовідносин приписів ч. 1 ст. 670 ЦК України.
Так, господарський суд, встановивши нікчемність додаткових угод до Договору, дійшов висновку, що Позивачем безпідставно сплачено Відповідачу кошти в розмірі 379 065,31 грн, які підлягають стягненню з останнього на користь Позивача, на підставі ч. 1 ст. 670 ЦК України, як грошові кошти за товар, який не був ним поставлений.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими з огляду на наступне.
Щодо підстав представництва Прокурором інтересів держави в особі Позивача, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Частиною 3 статті 4 ГПК України встановлено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Згідно частини 4 статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 ГПК України.
Так, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".
Враховуючи, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №822/238/15, адміністративне провадження №К/9901/53795/18 (ЄДРСРУ № 76701362) та від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).
Так, звертаючись до суду з означеним позовом в інтересах держави в особі Позивача Прокурор зазначив про порушення Відповідачем вимог Закону України “Про публічні закупівлі” (далі-Закон), що є порушенням економічних інтересів держави внаслідок укладання спірного правочину.
Вищезазначений закон установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.
Метою означеного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Відповідно до ст. 3 Закону, закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.
Судом першої інстанції зазначено, що сутність інтересів держави під час здійснення публічних закупівель полягає у дотриманні її учасників порядку та принципів, встановлених Законом України “Про публічні закупівлі”, отже у разі порушення вимог цього Закону, не вбачається можливим забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель та створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель.
У постанові від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Відповідно до матеріалів справи, листами №50/1-21вих-21 від 25.05.2021 року та №50/1-54вих-21 від 11.06.2021 року Прокурор зверталась до Позивача з повідомленням про виявлення порушень у правовідносинах між Позивачем та Відповідачем, в якому прокуратура просила Позивача надати необхідну інформацію щодо вжиття заходів спрямованих на стягнення з Відповідача надмірно сплачених грошових коштів, надати акти приймання-передачі природного газу за спірним Договором, надати відомості на підставі яких Відповідачем підтверджено коливання цін на товар.
У відповідь на вищезазначене, Позивач листом №156/01-17 від 07.06.2021 року повідомив прокуратуру, що позов про визнання нікчемним правочину та стягнення з Відповідача коштів, одержаних за додатковими угодами не поданий та найближчим часом подаватися не буде через відсутність необхідних документів.
Жодних заперечень щодо звернення прокуратури до суду з метою захисту інтересів держави в особі Позивача вищезазначений лист не містить.
Прокурор листом від 07.06.2021 року за № 50-227 вих-21 повідомив Позивача про підготовку позовної заяви до Відповідача в інтересах держави в особі Позивача з вимогою про застосування наслідків нікчемності правочинів та стягнення надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 379   065,31 грн.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Прокурором при зверненні з означеним позовом до суду за захистом інтересів держави в особі Позивача дотримано вимоги Закону України "Про прокуратуру" та Господарського процесуального кодексу України, тому доводи Відповідача про відсутність у Прокурора підстав до звернення до суду з відповідним позовом є необґрунтованими.
Також судова колегія зазначає, що існування між Позивачем та Відповідачем договірних відносин на підставі Договору поставки газу не свідчить про відсутність підстав до представництва Прокурором інтересів Держави в особи Позивача. 
Хоча в предметі Договору і  зазначено про поставку газу споживачу (правонаступником якого є Позивач) для власних потреб (споживання), але в наступному пункті 2.1 Договору конкретизовано, що об`єктами газоспоживання є начальні заклади Катеринопільського району, отже зазначена особа в спірних правовідносинах є компетентним органом в розумінні ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", відповідно до змісту Положення про Відділ освіти, охорони здоров`я, культури, спорту Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області, затвердженого Розпорядженням Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області від 23.03.2021 року за №46 (а.с.139-148).
Крім того, аналогічні правовідносини були неодноразово досліджені Верховним судом, зокрема, в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 року у справі №927/491/19 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.02.2020 року у справі № 913/166/19, в яких міститься висновок про наявність підстав до представництва Прокурором інтересів держави в особі органу (відділу) освіти в аналогічних спорах.  
Щодо доводів Відповідача про відсутність підстав до задоволення позову по суті.
Предметом спору у даній справі є стягнення грошових коштів у розмірі 379   065,31 грн, як безпідставно набутих Відповідачем на підставі нікчемних додаткових угод №№3-7 до Договору, що на думку Прокурора були укладені з порушенням ч. 4 ст. 36 Закону.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абз.1 ч. 2 ст. 215 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону, договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог ч. 4 ст. 36 цього Закону.
За приписами ст. 1 Закону, договір про закупівлю - це договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.
Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону, договір про закупівлю укладається відповідно до норм ЦК України та ГК України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Відповідно до матеріалів справи, за результатами проведення електронних торгів між сторонами було укладено договір про постачання природного газу №317(18)Б, предметом якого є поставка Відповідачем Позивачу природного газу у встановлений в договорі строк та у відповідних об`ємах.
Так, до внесення змін до умов Договору шляхом укладення додаткових угод, поставка природного газу протягом періоду споживання у 2018 році була встановлена в обсязі 260,000 тис м3, в тому числі, виходячи із зазначеного помісячного обсягу: січень - 60000 тис.м3, лютий – 52900 тис.м3, березень – 40700 тис.м3, квітень – 13600 тис.м3, жовтень – 12800 тис.м3, листопад - 29800 тис.м3, грудень - 50200 тис.м3.
Ціна за означений газ була передбачена п. 4.1. Договору, та становила - за 1000 м3 природного газу на момент укладення договору, без врахування тарифів на його транспортування по території України становить 10400,00 грн. з урахуванням ПДВ, в тому числі, ціна на природного газу 8 666,67 грн., податок на додану вартість в розмірі 20% до ціни газу - 1 733,33 грн. 
Загальна вартість всього обсягу поставки за умовами Договору складала 2 704 000,00 грн.
У частині 4 ст. 36 Закону визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі.
Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 
2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі тощо.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 22 Закону, тендерна документація має містити   проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору.
Частиною 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України   зміна договору допускається лише за згодою сторін,  якщо інше не встановлено договором або законом.       
Закон України "Про публічні закупівлі" не містить виключень з цього правила.
Отже,   зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.
У листі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016 року №3302-06/34307-06 "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю" (далі-Роз`яснення)  роз`яснено, що згідно з пунктом 2 частини четвертої   статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.
При цьому, норма пункту 2 частини 4 статті 36 Закону поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар.
Разом з тим, виходячи зі змісту частини 1 статті 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов.
Таким чином, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін.
Враховуючи викладене, при кожному внесенні змін до договору про закупівлю у вищезазначеному випадку шляхом укладання додаткової угоди до договору, сторони договору зобов`язані належним чином виконувати умови такого договору з урахуванням змінених його умов кожного разу.
Дійсно, Законом не передбачено ані переліку органів, які уповноважені надавати інформацію щодо коливання ціни на товар на ринку, ані форму/вигляд інформації щодо такого коливання, але внесення відповідних змін до договору про закупівлю можливе лише у випадку коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим.
В обґрунтування наявності законних підстав до підписання додаткових угод №№3-7 до Договору в результаті яких обсяг поставки газу за Договором зменшився на - 11,3%, а ціна збільшилася - на 39,3 %, Відповідач посилався на надані ним «експертні висновки» Черкаської торгової промислової палати, а також на Роз`яснення Мінекономіки.
Суд першої інстанції, проаналізувавши надані докази, дійшов вірного висновку, що роз`яснення державних органів (листи, рекомендації) не є нормою права і не мають юридичного значення, про що вказано і в самому листі Мінекономіки.
Надані Відповідачем «експертні висновки» Черкаської торгової промислової палати: №О-436 від 29.05.2018 року, №О-644 від 22.08.2018, №О-649 від 23.08.2018 № О-649 від 05.09.2018, № О-649 від 05.09.2018, № О-744 від 12.09.2018, № О-745 від 12.09.2018 № О-811 від 26.09.2018, №О-812 від 26.09.2018, також довідки Української енергетичної біржі про вартість природного газу на європейських хабах до кордону України, які обґрунтовано не взяті до уваги судом першої інстанції за наступних підстав:
- інформація щодо ціни зазначена на конкретний поточний місяць без порівняння  з періодом укладення Договору,  а тому неможливо визначити і коливання ціни на природний газ;
- інформація  щодо ціни вказана для кінцевого споживача, а не для постачальників газу, яким є Відповідач, а тому таке порівняння цін є необґрунтованим;
- у висновку відсутня інформація про коливання цін за весь період від моменту узгодження ціни (підписання договору) до моменту звернення товариства з відповідною пропозицією.
-  довідку відображають коливання ціни на газ на європейських хабах за період поточного місяця (що аналізується), але також не  містять точної інформації про коливання цін на газ станом як на момент звернення Відповідача з листом-пропозицією про внесення змін до договору, так і на момент підписання спірних додаткових угод.
Отже зазначені докази, хоча й містять підпис конкретного «експерта», але за своєю суттю є довідками та містять інформацію, яка не є достатньою для  підтвердження обставин, що за вищенаведеною нормою закону допускають укладення між сторонами угод щодо збільшення ціни за Договором.
Судом першої інстанції також зауважено, що згідно з інформацією розмішеною на офіційному сайті Державної служби статистики України індекс споживчих цін на природний газ протягом січня, лютого, березня, квітня, травня, червня 2018 року становив 100%, тобто ціни на вказаний товар залишались незмінними (а.с.119-120). Аналогічні статистичні дані оприлюднені Державної службою статистики України у газеті “Урядовий Кур`єр.
Означене свідчить про те, що сторонами при підписанні спірних додаткових угод та збільшенні ціни на газ на 39,32 % у порівнянні з ціною, вказаною у Договорі, зменшенням обсягу поставки газу за Договором на 11,3% - було порушено вимоги п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", а отже  зазначені угоди є нікчемними в силу закону.
Укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар за відсутності підстав для цього, визначених Законом, тим самим спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції вірно зазначено, що надані Відповідачем письмові докази, в обґрунтування внесення змін до Договору, шляхом укладення додаткових угод до нього, не містять інформації щодо коливання ціни на природний газ. У вказаних документах не міститься інформація про коливання ціни газового палива на ринку, не наведено динаміку зміни ціни в бік збільшення або зменшення.
Вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги, що надані Відповідач експертні висновки Черкаської ТПП та довідки є допустимими доказами на підтвердження факту коливання ціни на ринку природного газу у відповідні періоду часу.
Судова колегія вважає необґрунтованими заперечення Відповідача,  що положення ч. 4 ст. 36 Закону є достатньою для обох сторін підставою для збільшення ціни товару, оскільки  укладення спірних додаткових угод до Договору стало наслідком як зменшенням ціни за газ так і обсягів його поставки, такі дії фактично призвели до повного нівелювання результатів відкритих торгів.
Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин, не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. 
Інше тлумачення відповідної норми   Закону нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).
Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.
Наведена правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.
Враховуючи викладене та положення пункту 1 частини 1   статті 37 Закону України "Про публічні закупівлі", суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та законного висновку, що укладені між сторонами додаткові угоди №№3-7 до Договору були укладені сторонами з порушенням вимог частини 4   статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", а надані Відповідачем на підтвердження факту коливання цін на газ документи є такими, що означений факт не підтверджують. 
За приписами частини 1   ст. 236 ЦК України   нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Звертаючись до суду з позовною заявою про стягнення сплачених Позивачем грошових коштів Відповідачу в сумі 379 065,31 грн через нікчемність укладених до Договору додаткових угод, Прокурор, підставою таких вимог визначив ст. 1212 ЦК України.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Загальна умова частини першої ст. 1212 ЦК України   звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Судом першої інстанції зазначено, що факт додаткових угоди №№3-7 до Договору не означає відсутність між сторонами договірних відносин, адже відносини між Позивачем та Відповідачем врегульовані в першу чергу Договором, тобто такі відносини між сторонами є договірними.
Так, за своєю правовою природою, укладений між сторонами Договір в силу положень ст. 12 Закону "Про ринок природного газу" є договором постачання природного газу, в якому права та обов`язки його учасників регулюються з поміж іншого приписами Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини 2   статті 712 ЦК   до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 669 ЦК визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.
Приписами ч. 1 ст. 670 ЦК передбачено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі 917/1739/17 зроблено висновок, що правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові. Суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом необхідно керуватися при вирішенні спору. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами   Глави 54 ЦК "Купівля-продаж" і тому як правова підстава такого повернення не може бути застосована зазначена Прокурором ст. 1212 ЦК України.
Вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції застосовуючи до спірних правовідносин приписи ст. 670 ЦК України, замість зазначеної Прокурором ст. 1212 ЦК України фактично вийшов за межі позовних вимог. 
Враховуючи викладене, господарський суд дійшов обґрунтованого та законного висновку, що заявлені до стягнення грошові кошти у розмірі 379 065,31 грн підлягають стягненню на підставі ч. 1 ст. 670 ЦК України замість зазначеної Прокурором ст. 1212 ЦК України.
Щодо розміру та обґрунтованості заявленої до стягнення суми, судом першої інстанції зазначено наступне.
Враховуючи факт нікчемності додаткових угод №№3-7 зобов`язання між сторонами регулюються безпосередньо Договором (з урахуванням змін внесених додатковою угодою №2), відповідно до яких Відповідач повинен був поставити Позивачу 230,000 тис.куб.м газу ціною 2392000,00 грн. (10400,00 грн. за 1000 куб.м). Проте, Відповідач фактично поставив за період з червня 2018 по грудень 2018 року 59,666 тис.м.куб, а Позивач оплатив 864 560,36 грн, замість 650 526,63 грн. (із розрахунку 8666,67 грн. за 1 тис м. куб. без ПДВ), з яких надмірно сплачено 244 033,96 грн.
Відповідно до матеріалів справи, в подальшому, додатковими угодами №10 від 31.12.2018 року, №11 від 16.01.2019 року сторонами продовжено строк дії Договору, за якими відповідно до акту приймання-передачі №1 від 06.02.2019 року закладам освіти Катеринопільського району поставлено газ у обсязі 33,015 тис. м. куб. за ціною узгодженою додатковими угодами №3-7 (12075,00 грн. за 1 тис м. куб. без ПДВ), та сплачено Позивачем більшу суму – 478 387,36 грн., замість 343 356,00 грн. (із розрахунку 8666,67 грн. за 1 тис м. куб. без ПДВ), з яких надмірно сплачено 135 031,35 грн.
Перевіривши обґрунтованість та арифметичну вірність заявленою до стягнення грошової суми, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що отримана Відповідачем надмірна оплата у сумі 379 065,31 грн (135031,35 грн + 244033,96 грн) за товар (природний газ), який не був ним поставлений, підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача на підставі ч. 1 ст. 670 ЦК України.
Відповідач доводів на спростування вищезазначеного в апеляційній скарзі не навів, власного розрахунку заявлених до стягнення сум також не надав.
Посилання на ненадання Прокурором жодних доказів у розумінні ст. 73 ГПК України на підтвердження факту відсутності коливання ціни на ринку природного газу у період укладення спірних додаткових угод є безпідставним намаганням Відповідача перекласти  обов`язок доведення обставини, наявністю якої саме останній обґрунтовує заперечення проти позову та яка в силу вищенаведеної норми ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" робить легітимними внесення відповідних змін до Договору.
Доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження повноважень прокурора Керей О.В. спростовуються цими матеріалами справи.
Заперечення Відповідача про відсутність у Прокурора та Позивача оригіналів додатних до позовної заяви документів спростовується наявними в матеріалах справи доказами, а саме листом Прокуратури від 11.06.2021 (а.с.127-129) та листом-відповіддю Катеринопільської селищної ради від 11.06.2021 року №846/02-48.
Інші доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними приписами чинного законодавства та висновками колегії суддів в межах даної справи. 
Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судова колегія не вбачає.
Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 13.10.2021 року у справі №905/1157/21 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладаються на заявника апеляційної скарги.
У зв`язку з перебуванням у відпустці судді члена колегії Істоміної О.А., повний текст постанови складений 22.02.2022 року.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “АС” м. Волноваха, Донецька область на  рішення господарського суду Донецької області від 13.10.2021 року у справі №905/1157/21 – залишити без задоволення.
          Рішення господарського суду Донецької області від 13.10.2021 року у справі №905/1157/21 – залишити без змін.
          Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю “АС” м. Волноваха, Донецька область.
          Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.
          Повний текст постанови складено 22.02.2022 року.

Головуючий суддя                                                                     О.В. Стойка

Суддя                                                                                           О.А. Істоміна  

Суддя                                                                                           О.О. Радіонова