ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" травня 2022 р.        м.Львів        Справа №914/4110/21
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді                                                                      І.Б. Малех
суддів                                                                                                    В.М. Гриців
                                                                                                    О.В. Зварич
секретар судового засідання                              Кришталь М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Самгородок”, б/н від 07.04.2022 (вх. № апеляційного суду 01-05/802/22, 01-05/809/22 від 11.04.2022)
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 15 березня 2022 року (суддя Юркевич М.В., м. Львів) про вжиття заходів забезпечення позову
у справі №914/4110/21
за позовом Керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації, м. Львів
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Самгородок”, с. Самгородок, Козятинського району Вінницької області
за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державного підприємства “Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр”, м. Львів-Брюховичі
про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками шляхом їх повернення

за участю представників учасників процесу:
прокуратура: Винницька Л.М. – прокурор відділу (посвідчення  №058400 від 02.12.2020);
від позивача: Махник А.І. – представник (довіреність №5/9-6/0/2-22-2.1 від 04.01.2022);
від відповідача: Гелемей Ю.М. – адвокат (ордер серія ВС №1140972 від 04.05.2022);
третя особа: не з`явились; 
ВСТАНОВИВ:
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі позивача: Львівської обласної державної адміністрації до ТОВ “Самгородок” про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками, шляхом їх повернення.
Керівником Галицької окружної прокуратури м. Львова подано до суду заяву про забезпечення позову за вих. №14.50/105-1644Вих-22 від 09.03.2022 (вх. №802/22 від 09.03.2022).
У поданій заяві про вжиття заходів забезпечення позову прокурор просить суд:
- накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номерами 4610166300:04:003:0119, площею 4,3578 та 4610166300:04:003:0069, площею 0,4337 га., які належить ТОВ “Самгородок”;
- заборонити ТОВ “Самгородок” відчужувати зазначені земельні ділянки з кадастровими номерами 4610166300:04:003:0119, площею 4,3578 га та 4610166300:04:003:0069, площею 0,4337 га, здійснювати поділ або об`єднання земельних ділянок, а також вчиняти будь-які підготовчі , будівельні дії та здійснювати порубку дерев які знаходяться на вказаних земельних ділянках. 
Заява про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована тим, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 03.03.2022 скасовано ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 09.09.2021 про накладення арешту на спірні земельні ділянки в межах кримінального провадження №42013150090000215. Як стверджує прокурор, звернення представників відповідача із апеляційною скаргою щодо скасування арешту на земельні ділянки до розгляду судом справи №914/4110/21 є доказом намірів відчуження відповідної земельної ділянки.
З урахуванням цього, з метою недопущення вчинення будь-яких дій, спрямованих на перешкоджання в подальшому виконанню рішення в даній справі, позивач вважає за необхідне накласти арешт на земельні ділянки та встановити заборону поділу або об`єднання земельних ділянкок, а також вчинення будь-яких підготовчих, будівельних дій і здійснення порубки дерев, які знаходяться на вказаних земельних ділянках. Такі заходи, на його переконання, є співмірними із заявленими вимогами, матимуть наслідком лише збереження існуючого становища до закінчення розгляду даної справи по суті, а їх невжиття призведе до неможливості виконання рішення суду в разі задоволення позову. 
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.03.2022 у справі №914/4110/21 заяву керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 4640466300:04:003:0119, загальною площею 4,3578 га та на земельну ділянку з кадастровим номером 4640466300:04:003:0069, загальною площею 0,4337 га., які належить Товариству з обмеженою відповідальністю “Самгородок”. У задоволенні решти вимог за заявою відмовлено. 
Ухвала суду мотивована тим, що доводи позивача, щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, в частині накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами 4640466300:04:003:0119, загальною площею 4,3578 га та 4640466300:04:003:0069, загальною площею 0,4337 га. є обґрунтованими, оскільки такий вид забезпечення позову спроможний забезпечити виконання судового рішення в разі задоволення позову; є адекватним, так як цілком відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається; вказаний захід забезпечення позову, в разі його вжиття судом, не порушуватиме прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу; невжиття судом зазначеного заходу забезпечення позову може призвести (у разі задоволення позову) до утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, що є недопустимим, зважаючи на викладену позицію Європейського суду з прав людини. 
Відповідач - ТОВ “Самгородок”, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.03.2022 у справі №914/4110/21 та відмовити в задоволенні заяви керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами 4640466300:04:003:0119, загальною площею 4,3578 га та 4640466300:04:003:0069, загальною площею 0,4337 га., яка належить ТОВ “Самгородок”, посилаючись на те, що ухвала суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. 
Скаржник вважає, що забезпечення позову здійснено судом без належних правових підстав. Господарський суд не виконав вимог закону, щодо оцінки обґрунтованості доводів заявника, з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності його вимог.
На думку скаржника, повторне накладення арешту на ці ж земельні ділянки, при наявності рішень судів є грубим порушенням вимог ст. 137 ГПК України, щодо обов`язку оцінки обґрунтованості та доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та адекватності вимог заявника при неодноразовій відмові йому судами в задоволенні аналогічних позовів, щодо одних і тих же земельних ділянок.
Скаржник зазначає, що прокурором не наведено розумних і адекватних вимог, щодо забезпечення позову, оскільки господарськими судами України, відповідач, визнаний добросовісним набувачем вказаної земельної ділянки і прокурору уже було неодноразово відмовлено судами у витребуванні вказаної земельної ділянки. Прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова не обґрунтовано необхідності забезпечення позову, оскільки не надано доказів, які б підтверджували наміри відповідача відчужити спірну земельну ділянку чи вчинити інші дії, пов`язані з користуванням земельною ділянкою. Прокурор, у заяві не зазначив будь-яких фактів, зокрема, щодо розміщення відповідачем оголошень чи інших пропозицій, щодо укладення правочинів, щодо зазначеної земельної ділянки. У матеріалах справи відсутні докази укладення попередніх договорів купівлі-продажу земельної ділянки тощо.
Керівник Галицької окружної прокуратури, у відзиві на апеляційну скаргу, просить ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що суд першої інстанції правильно та обґрунтовано врахував, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, про те, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред”явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Суд першої інстанції, при розгляді заяви прокурора, обґрунтовано взяв до уваги той факт, що предметом позову в даній справі є матеріально-правова вимога про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками з кадастровими 4640466300:04:003:0119, загальною площею 4,3578 га та 4640466300:04:003:0069, загальною площею 0,4337 га шляхом їх повернення на користь держави в особі Львівської обласної державної адміністрації із приватної власності ТОВ “Самгородок”. Вказані земельні ділянки, згідно наявного в матеріалах справи Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №907034 від 27.01.2009 належить відповідачу.
Отже, на думку прокурора, виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, в разі задоволення позовних вимог, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач у своїй власності спірну земельну ділянку для виконання рішення суду. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 (головуючий суддя Малех І.Б., судді – Гриців В.М., Зварич О.В.) поновлено ТОВ «Самгородок» строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 15 березня 2022 року у справі №914/4110/21 та відкрито апеляційне провадження за такою. Витребувано в Господарського суду Львівської області матеріали оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 15.03.2022 у справі №914/4110/21.
19.04.2022 в канцелярію апеляційного суду поступили матеріали оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 15.03.2022 у справі №914/4110/21.
Відтак, ухвалою суду від 19.04.2022 призначено розгляд справи в судове засідання на 04.05.2022. 
В судовому засіданні 04.05.2022 за участю прокурора та представників позивача та відповідача розгляд справи відкладено в судове засідання на 11.05.2022. 
Сторони та прокурор в судовому засіданні 11.05.2022 виклали доводи та заперечення, щодо вимог апеляційної скарги.
Третя особа в судове засідання не з”явилась, про причини неявки суд не повідомила.
Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників судового процесу.
Отже, в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто за відсутності уповноваженого представника відповідача 1.
Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 11.05.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
Предметом розгляду даної справи є усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками, шляхом їх повернення.
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі позивача: Львівської обласної державної адміністрації до ТОВ “Самгородок” про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками, шляхом їх повернення.
Керівником Галицької окружної прокуратури м. Львова подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, у якій прокурор просить суд:
- накласти арешт на земельні ділянки з кадастровим №4610166300:04:003:0119, площею 4,3578 та 4610166300:04:003:0069, площею 0,4337 га., які належить ТОВ “Самгородок”;
- заборонити ТОВ “Самгородок” відчужувати зазначені земельні ділянки з кадастровими номерами 4610166300:04:003:0119, площею 4,3578 га та 4610166300:04:003:0069, площею 0,4337 га, здійснювати поділ або об`єднання земельних ділянок, а також вчиняти будь-які підготовчі , будівельні дії та здійснювати порубку дерев, які знаходяться на вказаних земельних ділянках. 
Заява про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована тим, що на даний час ТОВ “Самгородок” є власником земельних ділянок з кадастровими номерами 4610166300:04:003:0119, площею 4,3578 га та 4610166300:04:003:0069, площею 0,4337 га, розташованих у смт. Брюховичі, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №266919781 від 21.07.2021 та копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №907034 від 27.01.2009 належить відповідачу. 
09.09.2021 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова у кримінальному провадженні № 42013150090000215 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 185 КК України, накладено арешт, зокрема, на спірні земельні ділянки ТОВ “Самгородок”. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 03.03.2022 вищевказану ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 09.09.2021 скасовано.
Заявник вважає, що, з метою недопущення вчинення будь-яких дій, спрямованих на перешкоджання в подальшому виконанню судового рішення, необхідно накласти арешт на земельні ділянки та встановити заборону ТОВ “Самгородок” відчужувати зазначені земельні ділянки, здійснювати поділ або об`єднання земельних ділянок, а також вчиняти будь-які підготовчі, будівельні дії та здійснювати порубку дерев, які знаходяться на вказаній земельній ділянці. Заявлені заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки позовні вимоги спрямовані на забезпечення відновлення права власності держави на земельні ділянки лісового фонду, а також, недопущення здійснення порубки дерев, зелених насаджень, наявних наданий час на земельній ділянці та недопущення здійснення будівництва на вищевказаній земельній ділянці. Заявлені заходи забезпечення позову є необхідними та безпосередньо пов`язані із предметом розгляду по даній справі.
Так, заявник зазначає, що відповідно до відомостей базового лісовпорядкування, яке постійно проводиться Львівською Державною лісовпорядною експедицією (Державне агентство лісових ресурсів України, Українське державне лісовпорядне виробниче об`єднання) з 1998 року і на даний час, лісові ділянки кварталів 39-100 лісового фонду Брюховицького лісництва ДП “ЛЛСНЦ”, який був створений у 2006 році, згідно наказу Державного комітету лісового господарства № 285 від 25.12.2006, знаходяться у постійному користуванні і обліковуються у ДП “ЛЛСНЦ”, а також знаходяться на обліку Львівської міської ради: на площі в 1990 р. - 2024 га., в 2010 р. і на 01.01.2012 p.-2024 га.
Лісові ділянки кварталів 39-100 за категоріями лісів віднесені до лісів природоохоронного наукового, історико-культурного призначення (кв.39) площею -12,3 га., рекреаційно-оздоровчі ліси (в межах Львівської міської ради) - 2011,7 га.
Ліси вищезгаданих категорій виключені із розрахунку головного користування, як ліси з особливим режимом користування. В лісових ділянках, кварталах 39-100 ведеться особливий обмежений режим лісогосподарської діяльності, що забезпечує збереження, відтворення корінних природних комплексів. Лісовпорядкуванню не були надані документи про вилучення земельних ділянок лісового фонду квартал 39- 100 на підставі розпоряджень чи рішень Кабінету Міністрів України (на далі КМУ) на будь-яку площу незалежно від її розміру.
В той же час, встановлено, що рішеннями Брюховицької селищної ради № 245 від 11.03.2004 та № 263 від 18.03.2004 вилучено земельні ділянки лісів 1 групи, в кварталі 44 Львівського держлісгоспу, загальною площею 19,1 га і віднесено їх до земель рекреаційного призначення селища.
Рішенням Брюховицької селищної ради № 280 від 01.04.2004 “Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, яку пропонувалось надати ТОВ “Новобуддизайн” в оренду терміном на 10 років (з правом викупу у власність) для будівництва дошкільного спортивно-навчального центру в районі вулиці Ряснянської” дано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, площею 8,86 га, яку пропонувалось надати ТОВ “Новобуддизайн” в оренду терміном на 10 років (з правом викупу у власність) для будівництва дошкільного спортивно - навчального центру в районі вулиці Ряснянської, яка надається з земель запасу селища.
В подальшому, рішенням Брюховицької селищної ради № 328 від 01.07.2004 затверджено проект відведення земельної ділянки в смт. Брюховичі на вул. Ряснянській площею 8,8643 га, з яких 1,8 га під житлове будівництво та 7,0643 га під будівництво об`єктів дошкільного спортивно-навчального центру та надано в оренду терміном на 10 років (з правом викупу у власність) ТОВ “Новобуддизайн” земельну ділянку, площею 8,8643 га для будівництва дошкільного навчально-спортивного центру з об`єктами житлового призначення в районі вул. Ряснянської в смт. Брюховичі, з яких 1,8 га під житлове будівництво та 7,0643 га під будівництво об`єктів дошкільного спортивно-навчального центру з правом суборенди у відповідності до проекту відведення.
Між Брюховицькою селищною радою та ТОВ “Новобуддизайн” укладено договір оренди землі на вищевказану земельну ділянку.
Рішенням Мукачівського районного суду Закарпатської області у справі №2-3327/04 від 15.11.2004 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ “Новобуддизайн”, Брюховицької селищної ради зобов`язано Брюховицьку селищну раду прийняти рішення про продаж ТОВ “Новобуддизайн” земельної ділянки площею 8,8643 га з яких 1,8 га під житлове будівництво та 7,0643 га під будівництво об`єктів дошкільного спортивно-навчального центру в смт. Брюховичі в районі вулиці Ряснянської, яку орендує ТОВ “Новобуддизайн” для будівництва дошкільного спортивно-навчального центру та укласти з ТОВ “Новобуддизайн” договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки та зобов`язано ТОВ “Новобуддизайн” сплатити вартість земельної ділянки, площею 8,8643 га, яка складала, згідно з експертною оцінкою 2 646 740 грн.
Рішенням Брюховицької селищної ради № 618 від 23.10.2008, виконано рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.11.2004 у справі №2-3327/04 та вирішено продати ТОВ “Новобуддизайн” земельну ділянку, площею 8,8643 га для будівництва дошкільного навчально-спортивного центру з об`єктами житлового призначення в районі вул. Ряснянської в смт. Брюховичі та затверджено технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку, площею 8,8643 га в районі вул. Ряснянської в смт. Брюховичі, яка підлягає продажу у власність ТОВ “Новобуддизайн”, зобов`язано ТОВ “Новобуддизайн” укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки.
05.11.2008 між Брюховицькою селищною радою та ТОВ “Новобуддизайн” укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки в смт. Брюховичі в районі вул. Ряснянської площею 8,8643 га.
Окрім того, рішенням Брюховицької селищної ради №271 від 25.03.2004 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, площею 8,9965 га, яку пропонувалось надати ПП “Буддизайн” в оренду, терміном на 10 років (з правом викупу у власність) для будівництва дошкільного спортивно-навчального центру в районі вулиці Ряснянської - Незалежності України, яка надається з земель запасу селища.
В подальшому, рішенням Брюховицької селищної ради №318 від 24.06.2004 затверджено проект відведення земельної ділянки, площею 8,9965 га для будівництва дошкільного спортивного-навчального центру з об`єктами громадсько-житлового призначення в районі вулиць Незалежності України - Ряснянської в смт. Брюховичі, з яких 5,0360 га під громадсько- житлове будівництво та 3,9605 га. під будівництво об`єктів дошкільного спортивно-навчального центру. Даним рішенням надано вищевказану земельну ділянку ПП “Буддизайн” в оренду, терміном на 10 років.
Між Брюховицькою селищною радою та ПП “Буддизайн” укладено договір оренди землі на вищевказану земельну ділянку.
Рішенням Мукачівського районного суду Закарпатської області по справі №2-3327/04 від 15.11.2004 за позовом ОСОБА_2 до ПП “Буддизайн”, Брюховицької селищної ради зобов`язано Брюховицьку селищну раду прийняти рішення про продаж ПП “Буддизайн” земельної ділянки, площею 8,9965 га, з яких 5,036 га під громадсько-житлове будівництво та 3,9605 га під будівництво об`єктів дошкільного спортивно-навчального центру, в смт. Брюховичі в районі вулиці Ряснянської - Незалежності України, яку орендує ПП “Буддизайн” для будівництва дошкільного спортивно-навчального центру та укласти з ПП “Буддизайн” договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки, зобов`язано ПП “Буддизайн” сплатити вартість земельної ділянки, площею 8,9965 га, яка складає, згідно з експертною оцінкою 2 622 720 грн.
Рішенням Брюховицької селищної ради №619 від 23.10.2008 “Про виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.11.2004 у справі №2-3326/04” виконано вищевказане рішення та продано ПП “Буддизайн” земельну ділянку площею 8,9965 га, з яких 5,036 га під громадсько-житлове будівництво та 3,9605 га під будівництво об`єктів дошкільного спортивно-навчального центру, в смт. Брюховичі в районі вул. Ряснянеька - Незалежності України, а також затверджено технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку площею 8,9965 га в районі вул. Ряснянської - Незалежності України в смт. Брюховичі, яка підлягає продажу у власність ПП “Буддизайн” та зобов`язано ПП “Буддизайн” укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки.
05.11.2008 між Брюховицькою селищною радою та ПП “Буддизайн” укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки в смт. Брюховичі в районі вул. Ряснянської площею 8,9965 га.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова, від 14.02.2005 у справі №2-38/2005 (залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25.04.2005, ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 16.08.2005 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.10.2009) за позовом прокурора Львівської області до Брюховицької селищної ради про визнання незаконними рішення Брюховицької селищної ради №245 від 11.03.2004 та рішення Брюховицької селищної ради №263 від 18.03.2004 визнано рішення Брюховицької селищної ради №245 від 11.03.2004 та рішення Брюховицької селищної ради № 263 від 18.03.2004 неправомірними та скасовано їх. 
У вказаному рішенні Шевченківський районний суд м. Львова установив, що згідно представлених суду письмових доказів, вбачається, що вилучені Брюховицькою селищною радою земельні ділянки, на яких розташовані ліси, відносяться до лісів 1 групи, до земель рекреаційного призначення. На підтвердження категорії вище викладеного представником Брюховицької селищної ради представлено висновки Державного лісогосподарського об`єднання “Львівліс” від 2003 р.
Отже, заявник зазначає, що судом встановлено, що квартал 44 Брюховицького лісництва Львівського ДЛГ “Львівліс” віднесений до 1 групи лісів категорії захищеності - ліси населених пунктів, які призначені для виконання рекреаційних, санітарно-гігіенічних та оздоровчих функцій (ст. 36 Лісового кодексу України).
Надалі, вищевказані рішення Мукачівського міськрайонного суду, в зв`язку з нововиявленими обставинами, за заявою заступника прокурора Львівської області переглянуто Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області.
15.06.2010 ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області скасовано рішення Мукачівського міеькрайонного суду Закарпатської області від 15.11.2004 (справа №2-3327/04).
13.07.2010 ухвалою Мукачівського міеькрайонного суду Закарпатської області скасовано рішення Мукачівського міеькрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2004 (справа №2-3326/04).
Прокурор зазначає, що оскільки, ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25.04.2005 залишено без змін рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.02.2005 у справі №2-38/2005, Брюховицька селищна рада не мала повноважень, щодо розпорядження спірними земельними ділянками, зокрема передавати дані земельні ділянки у власність.
Разом з тим, ТОВ “Новобуддизайн” та ПП “Буддизайн” відчужило земельні ділянки у власність ТОВ “СервісПет”, ТОВ “Самгородок”, ТОВ “Лазурит-007” та ПП “Галицький достаток”.
Таким чином, спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 4610166300:04:003:0069, площею 0,4337 га та 461016630:04:003:0068, площею 4,5363 га. (ТОВ “Самгордок” станом на 27.01.2009) вибули незаконно з власності держави (на даний час Львівської обласної державної адміністрації) та, як наслідок, з постійного користування ДП “Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр”.
Також, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18.09.2012 у справі №1328/970/12 за позовом прокурора Шевченківського району м. Львова в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного агентства лісових ресурсів України, Львівської міської ради до ОСОБА_3 , Брюховицької селищної ради, треті особи - Управління держкомзему у м. Львові, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І., приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Урумова Ж.М., ТОВ “Лазурит-007”, ТОВ “Самгородок” скасовано рішення Брюховицької селищної ради №618 від 23.10.2008 “Про виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2004 (№2-3327/04), визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 05.11.2008 зареєстрований в реєстрі за №8676, укладений між Брюховицькою селищною радою та ТОВ “Новобуддизайн”, визнано недійсним договір купівлі-продажуземельної ділянки від 26.12.2008 зареєстрований в реєстрі за №10431, укладений між ТОВ “Новобуддизайн” та ОСОБА_3 , ТОВ “Самгородок”, ТОВ “Лазурит-007” в частині передачі у власність ОСОБА_3 7000/6361 частин земельної ділянки, що становить площу 0,7000 га з кадастровим №4610166300:04:003:0061, визнано нечинним Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_3 ЯЖ № 907041 від 27.01.2009, витребувано в ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,7000 га кадастровий № 4610166300:04:003:0061 державний акт серії ЯЖ № 907041 та зобов`язано повернути вказану земельну ділянку - у розпорядження держави в особі Кабінету Міністрів України.
Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 23.05.2013 у цій же справі № 1328/970/12, апеляційну скаргу Брюховицької селищної ради - задоволено частково, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18.09.2012, в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2008 укладеного між ТОВ “Новобуддизайн” та ОСОБА_3 , ТОВ “Самгородок”, ТзОВ “Лазурит-007” в частині передачі у власність ОСОБА_3 7000/6361 частин земельної ділянки, площею 0,7000 га з кадастровим №4610166300:04:003:0061, визнання нечинного Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_3 ЯЖ № 907041 від 27.01.2009 - скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні, в цій частині позовних вимог, відмовлено, а в решті частині рішення суду залишено без змін.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду від 13.08.2019, апеляційне провадження, у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18.09.2012 закрито. У зв`язку із закриттям апеляційного провадження поновлено дію рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18.09.2012.
Постановою Верховного Суду від 19.03.2020 у цій же справі № 1328/970/12 касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного суду від 13.08.2019 без змін.
Таким чином, рішення Брюховицької селищної ради №618 від 23.10.2008 “Про виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2004 року (№2-3327/04)” є скасованим.
Окрім того, Верховний Суд висловив позицію в даних спірних правовідносинах, що ОСОБА_3 набув права власності на спірне майно в осіб, які не мали права його відчужувати, тобто не у власника та не в особи, яка вправі була ним розпоряджатися, а судові рішення, на підставі яких право власності на спірну земельну ділянку перейшло до ТОВ “Новобуддизайн” та ПП “Буддизайн” скасовано, тому спірне майно підлягало поверненню законним власникам та розпорядникам.
Прокурор вважає, що ОСОБА_3 аналогічно, як і ТОВ “Лазурит-007”, ТОВ “СервісПет” та ТзОВ “Самгородок”, придбали земельні ділянки у ТОВ “Новобуддизай”, про що, Верховним Судом сформовано позицію, щодо законності набуття вказаних земельних ділянок.
Прокурор вважає, що установивши, що земельні ділянки, загальною площею 8,8643 га (у тому числі й спірна земельна ділянка площею 0,5000 га), що розташовані в районі смт. Брюховичі, Львівської області, які були відчужені за рішенням селищної ради, належать до земель лісового фонду, що віднесені до категорії лісів першої групи (ліси населених пунктів, які призначені для виконання рекреаційних, санітарно-гігієнічних та оздоровчих функцій), та на час прийняття селищною радою рішення про їх відчуження перебували в державній власності та вибули з володіння власника – держави поза його волею, оскільки відповідно до чинного законодавства право розпорядження ними належало Кабінету Міністрів України, проте жодних дій щодо розпорядження зазначеними земельними ділянками Кабінетом Міністрів України не вчинялось, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для витребування спірної земельної ділянки в добросовісного набувача в порядку статті 388 ЦК України.
Разом з тим, вказані земельні ділянки з кадастровими номерами 4610166300:04:003:0066 (ТзОВ “Лазурит-007”), 4610166300:04:003:0067 (ТОВ “СервісПет”), 4610166300:04:003:0069 та 4610166300:04:003:0119 (ТОВ “Самгородок”), утворені внаслідок поділу земельної ділянки, яку продано на підставі скасованого рішення Брюховицької селищної ради №618 від 23.10.2008 “Про виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.11.2004 у справі №2-3327/04”.
Також, прокурор зазначає, що із земельної ділянки, яку незаконно викупило ТОВ “Новобуддизайн”, утворено і інші земельні ділянки, щодо витребування яких Верховним Судом України постановлено рішення, якими задоволено позовні вимоги прокуратури і на даний час частина позовів є виконаними, земельні ділянки повернуті державі, шляхом реєстрації права власності за Кабінетом Міністрів України. Вказані обставини підтверджують правильність та законність дій правоохоронних та судових органів у діяльності щодо відновлення порушених прав держави.
З урахуванням цього, з метою недопущення вчинення будь-яких дій, спрямованих на перешкоджання в подальшому виконанню рішення у даній справі, позивач вважає за необхідно накласти арешт на земельні ділянки та встановити заборону поділу або об`єднання земельних ділянок, а також вчинення будь-яких підготовчих, будівельних дій і здійснення порубки дерев, які знаходяться на вказаній земельній ділянці. Такі заходи, на його переконання, є співмірними із заявленими вимогами, матимуть наслідком лише збереження існуючого становища до закінчення розгляду даної справи по суті, а їх невжиття призведе до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову. 
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:
- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;
- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;
- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;
- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб,  що не є учасниками даного судового процесу.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі “Пантелеєнко проти України” зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У Рішенні Європейського Суду з прав людини “Продан проти Молдови” суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін. Не може бути й мови, щоб закріплені в п. 1 ст. 6 процесуальні гарантії, що надаються сторонам, - справедливий, відкритий та швидкий судовий розгляд - не передбачали виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно доступу до суду та провадження у справі, скоріш за все призвело б до виникнення ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, підписавши Конвенцію. Таким чином, виконання рішення, постановленого судом, мало вважатися невіддільним складником “судового розгляду”, передбаченого у статті 6.
При цьому, сфера зобов`язань Договірних держав за ст. 13 коливається в залежності від природи скарги заявника; проте засіб юридичного захисту, якого вимагає ст. 13, має бути “ефективним” як на практиці, так і за законом. Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності.
Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Отже, держава несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема – через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Як вбачається із матеріалів справи, на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі позивача: Львівської обласної державної адміністрації до ТОВ “Самгородок” про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її повернення.
Керівником Галицької окружної прокуратури м. Львова подано до суду заяву про забезпечення позову (вх. №802/22 від 09.03.2022).
У поданій заяві про вжиття заходів забезпечення позову прокурор просить суд:
- накласти арешт на земельні ділянки з кадастровим номерами  4610166300:04:003:0119, площею 4,3578 га. та 4610166300:04:003:0069, площею 0,4337 га, які належать ТОВ “Самгородок”;
- заборонити ТОВ “Самгородок” відчужувати зазначені вище земельні ділянки, здійснювати поділ або об`єднання земельних ділянок, а також вчиняти будь-які підготовчі, будівельні дії і здійснювати порубку дерев, які знаходяться на вказаних земельних ділянках. 
Заява про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована тим, що, враховуючи обставини , викладені у заяві про забезпечення позову, з метою недопущення вчинення будь-яких дій, спрямованих на перешкоджання в подальшому виконанню рішення у даній справі, необхідно накласти арешт на земельні ділянки та встановити заборону поділу або об`єднання земельних ділянок, а також вчинення будь-яких підготовчих, будівельних дій і здійснення порубки дерев, які знаходяться на вказаних земельних ділянках. Такі заходи, на переконання прокурора, є співмірними із заявленими вимогами, матимуть наслідком лише збереження існуючого становища до закінчення розгляду даної справи по суті, а їх невжиття призведе до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову. 
Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що предметом позову в даній справі є матеріально-правова вимога про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками з кадастровим номерами 4610166300:04:003:0119, площею 4,3578 та 4610166300:04:003:0069, площею 0,4337 га., шляхом їх повернення на користь держави в особі Львівської обласної державної адміністрації із приватної власності ТОВ “Самгородок”.
З огляду на викладене, судова колегія погоджується із судом першої інстанції, що дії відповідача достатньо обґрунтовано свідчать про можливість розпорядження належними йому спірними земельними ділянками в подальшому у будь-який спосіб, зокрема, шляхом їх відчуження на користь інших осіб (у тому числі шляхом продажу, дарування, передачі в управління або оренду, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, найм, передачі в іпотеку та/або заставу, будь-якого іншого обтяження) та спричинять неможливість захисту або поновлення позивачем своїх прав в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що, в свою чергу, істотно ускладнить чи взагалі унеможливить ефективний захист та поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся з позовом у цій справі.
Отже, правомірним є висновок суду першої інстанції, що доводи позивача, щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, в частині накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами 4610166300:04:003:0119, площею 4,3578 та 4610166300:04:003:0069, площею 0,4337 га. є обґрунтованими, оскільки такий вид забезпечення позову спроможний забезпечити виконання судового рішення в разі задоволення позову; є адекватним, так як цілком відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається; вказаний захід забезпечення позову, в разі його вжиття судом, не порушуватиме прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу; невжиття судом зазначеного заходу забезпечення позову може призвести (у разі задоволення позову) до утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, що є недопустимим, зважаючи на вищевикладену позицію Європейського суду з прав людини. 
Враховуючи викладене вище, заява позивача про забезпечення позову, в частині накладення арешту на земельні ділянки з кадастровим номерами 4610166300:04:003:0119, площею 4,3578 та 4610166300:04:003:0069, площею 0,4337 га. правомірно визнана місцевим господарським судом такою, що підлягає задоволенню.
Вищенаведене спростовує твердження скаржника, що прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова не обґрунтовано необхідності забезпечення позову, оскільки не надано доказів, які б підтверджували наміри відповідача відчужувати спірні земельні ділянки чи вчинити інші дії, пов”язані з користуванням земельними ділянками.
З огляду на те, що вказаний засіб забезпечення позову не позбавляє ТОВ “Самгородок” права володіти та користуватися земельною ділянкою з кадастровими номерами №4610166300:04:003:0119, площею 4,3578 та 4610166300:04:003:0069, площею 0,4337 га., а право добросовісного розпорядження ними фактично є обмеженим з огляду на існування спору, що розглядається, відсутні ризики спричинення відповідачу збитків забезпеченням позову, а тому судом правомірно не вживалось заходів зустрічного забезпечення.
Щодо відмови в задоволенні заяви прокурора, в частині вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони ТОВ “Самгородок” відчужувати спірні земельні ділянки; здійснювати їх поділ або об`єднання, вчиняти будь-які підготовчі, будівельні дії і здійснювати порубку дерев, які знаходяться на спірних земельних ділянках, судова колегія зазначає, що у цій частині рішення суду скаржником не оскаржується та зазначає таке.
У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо відмови у задоволенні заяви, в частині вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони ТОВ “Самгородок” відчужувати спірні земельні ділянки; здійснювати їх поділ або об`єднання, вчиняти будь-які підготовчі, будівельні дії і здійснювати порубку дерев, які знаходяться на спірних земельних ділянках. Судова колегія не вбачає безумовних підстав для скасування ухвали суду у цій частині.
Враховуючи вищенаведене, судова колегія прийшла до висновку про наявність достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами 4610166300:04:003:0119, площею 4,3578 та 4610166300:04:003:0069, площею 0,4337 га., які належать ТОВ “Самгородок”, які співвідносяться з предметом позову, є адекватними до забезпечення позову, невжиття судом зазначеного заходу забезпечення позову може призвести (у разі задоволення позову) до утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду у цій справі.
Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ГПК України).
Згідно з ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Статтею 79 ГПК України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Скаржником належними та допустимими доказами не спростовано висновків суду першої інстанції. 
Щодо твердження скаржника, що до заяви про забезпечення позову не додано жодних належних та допустимих доказів, щодо ймовірного утруднення виконання рішення суду або позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушене право у разі невжиття заходів забезпечення позову, таке спростовується матеріалами справи.
Враховуючи наведене, судова колегія прийшла до висновку, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи. 
У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об”єктивно не залежали від нього.
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, переглядаючи в апеляційному порядку спірну ухвалу, прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала суду, з врахуванням фактичних матеріалів справи, прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали не вбачає. 
Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд ухвали в апеляційному порядку покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 271, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -  
П О С Т А Н О В И В :
1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Самгородок”, б/н від 07.04.2022 (вх. № апеляційного суду 01-05/802/22, 01-05/809/22 від 11.04.2022) – залишити без задоволення.
2.          Ухвалу Господарського суду Львівської області від 15 березня 2022 року у справі №914/4110/21 - залишити без змін.
3.          Судовий збір за подання апеляційної скарги – покласти на ТОВ «Самгородок».
4.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України. 
5.          Матеріали оскарження по справі №914/4110/21 повернути Господарському суду Львівської області. 

Повний текст постанови складено та підписано 17.05.2022 року. 

Головуючий суддя                                                                      І.Б. Малех 

Суддя                                                                                          В.М. Гриців

Суддя                                                                                          О.В. Зварич