Номер провадження: 22-ц/813/1330/22 
Справа № 521/12388/19
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: 
Головуючого: Цюри Т.В.,
Суддів: Гірняк Л.А., Комлевої О.С.,
За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року,  ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2019 року позов ОСОБА_3 – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду, завдану майну фізичної особи внаслідок залиття квартири в розмірі 16 827 гривень 40 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) 768,40 гривен в рахунок сплаченого судового збору та 3100,00 гривень в рахунок вартості проведення будівельно-технічного експертного дослідження.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі. 
На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання, призначене на 12.05.2022 року,  сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 
Від представника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 до апеляційного суду надійшло клопотання, у якому представник зазначила, що просить справу розглядати за відсутності позивача та її представника, а у задоволенні апеляційної скарги, просить відмовити (а.с. 216а). 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).   Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на таке.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 29 липня 2009 року належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 , яка розташована на другому поверсі п`ятиповерхового будинку, в якій вона проживає.
 
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , яка розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку, над квартирою позивача.
 
Згідно Акту про наслідки залиття квартири від 19.03.2019 року, складеного ОСББ «Престиж», приміщення квартири АДРЕСА_1 затоплені через халатне відношення до комунікацій власників квартири АДРЕСА_2 .
Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 , районний суд, на підставі наведених обставин справи, вважав за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 16 827 гривень 40 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи. 
Разом з тим, висновок суду про стягнення з відповідача на користь позивача 768грн.40 коп. в рахунок сплаченого судового збору та 3100грн.00 коп. в рахунок вартості проведення будівельно – технічного експертного дослідження є помилковим, з огляду на наступне. 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. 
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Відповідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Судовим розглядом справи встановлено, що 19.03.2019 року комісія у складі: Голови правління ОСББ «Престиж» Вінокурова В.Є., Членів правління: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , сусідки кв. АДРЕСА_3 ОСОБА_7 склали акт про те, що вказаною комісією була обстежена квартира АДРЕСА_4 на предмет залиття з вищерозташованої квартири АДРЕСА_5 поверсі 5-ти поверхового будинку, складається з 2-х кімнат. На день обстеження комісія встановила: під час залиття квартири АДРЕСА_6 постраждали кухня – 6,6 кв.м., санвузол – 2,7 кв.м., коридор – 5,4 кв.м. В результаті обстеження вище розташованої квартири АДРЕСА_7 виявлено: забуття відкритих кранів не одноразово, вже 5-й раз. Таким чином, причиною залиття квартири АДРЕСА_6 стало: халатне відношення до комунікацій, забуття відкритих кранів. Необхідно провести ремонт силами: винуватців, мешканців кватири АДРЕСА_7 . 
Згідно Висновку експерта № 011/1/2019 будівельно-технічного експертного дослідження, складеного 24.05.2019 року, виявлено пошкодження в приміщеннях квартири АДРЕСА_6 внаслідок затоплення, в коридорі виявлено сліди залиття у вигляді жовтих плям, пошкодження гіпсокартону та обробних шарів, на стінах - сліди у вигляді жовтих плям, розриви, відшарування шпалер від основи, пошкодження обробних шарів, від гарячої води пошкоджено світильник, в санвузлі виявлено сліди у вигляді жовтих плям, пошкодження обробних шарів, в дверній коробці - відшарування та пошкодження обробних шарів дерева; на кухні виявлено сліди у вигляді жовтих плям, розриви, відшарування шпалер від основи, пошкодження обробних шарів.
Висновком експерта № 011/1/2019 будівельно-технічного експертного дослідження, складеного 24.05.2019 року встановлено, що вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір заподіяної матеріальної шкоди), які необхідно виконати для усунення виявлених пошкоджень в приміщеннях квартири АДРЕСА_4 , які постраждали внаслідок залиття, визначена відповідно до вимог ДСТУ, з врахуванням фактично визначених в натурі об`ємів робіт, наданих замовником ОСОБА_8 , а також копії Акту про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення від 19.03.2019 року, становить (з урахуванням ПДВ) 16 827 гривень 40 копійок.
З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 - 16 827,40 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.
У доводах апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилається на те, що акт, яким позивач обґрунтовує свої вимоги не є доказом факту підтвердження винної поведінки відповідача, а обставини встановлені в акті є проявом емоцій, ґрунтується на припущеннях і жодним чином не фіксують обставин винної поведінки відповідача. Зазначає, що акт є повністю безпідставним, складеним однобічно з порушенням вимог законодавства, висновки про винуватість відповідача здійснені фактично лише на підставі припущень членів комісії або самого позивача. 
Проте вказані доводи апелянта є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне. 
Так, пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за №927/11207 передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт.
З Додатку до даних Правил вбачається, що в Акті про залиття має бути зазначено причини залиття, встановлені при обстеженні, а також хто заподіяв шкоду, висновки і рекомендації комісії. Крім того, в акті має бути описано, що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено.
За змістом Додатку з Актом мають бути ознайомлені мешканці квартири, винні в залитті.
Відповідно до листа Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка, відповідно до укладеної угоди, надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.
В акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Ретельно дослідивши наявний в матеріалах справи акт про наслідки залиття житлового приміщення від 19.03.2019 року, апеляційний суд встановив, що він повністю відповідає вищезазначеним вимогам закону, оскільки містить всі перелічені вище реквізити, підписаний комісією, яка обстежувала квартиру, завірений печаткою ОСББ «Престиж» а тому є належним і допустимим доказом заподіяння майнової шкоди позивачці ОСОБА_3 . Відповідно до вказаного акту залиття житлового приміщення №6 за адресою: АДРЕСА_8 сталося через халатне відношення до комунікацій, забуття відкритих кранів, мешканців квартири АДРЕСА_7 . 
При цьому, якщо власник житла, який спричинив залиття, відмовляється від підписання акту, це не може вплинути на його правильність та юридичну значимість (постанова КЦС ВС по справі №753/20314/15-ц від 12.11.2018 року).
Безпідставними і твердження апелянта про те, що висновок експерта базується виключно на припущеннях та обґрунтовується лише наявністю акту про наслідки залиття. Зокрема, в цій частині доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що під час складання висновку, експерт навіть не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а тому і не дивно, що експерт не намагався встановити дійсних причин залиття квартири, яку він навіть не оглядав, а робив висновок на підставі фотографій та припущень позивача. Крім того, як зазначає представник апелянта ОСОБА_1 , остання до участі під час проведення експертизи та огляду квартири запрошена взагалі не була, запрошень від позивача або експерта не отримувала, а тому об`єктивність висновків експертів викликає великий сумнів. 
Разом з тим, оцінюючи висновок експерта №011/1/2019 будівельно – технічного експертного дослідження від 24.05.2019 року, складеного експертом Мазуровою Інгою Станіславівною, суд обґрунтовано виходив з того, що дослідження містить обґрунтовані відповіді на поставлені питання, поряд із дослідженням письмових матеріалів проведено огляд об`єктів будівельно-технічного дослідження із зазначенням дати огляду та отриманих результатів з фотофіксацією.
Жодних доказів на спростування вищевказаного висновку експерта, апелянтом не надано, хоча остання не позбавлена була можливості замовити інший висновок експерта та надати його суду разом із відзивом на позовну заяву або ж до суду апеляційної інстанції.
Більш того, матеріалами справи також встановлено, що під час слухання справи в суді першої інстанції, представником позивача – ОСОБА_4 було заявлено клопотання про призначення судової будівельно – технічної експертизи (а.с. 141-142). Натомість жодних клопотань про призначення експертизи зі сторони відповідача як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції - не надходило. 
Ураховуючи, що у правовідносинах із відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди, а також беручи до уваги, що відповідачка відсутність своєї вини, що є її процесуальним обов`язком згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України і ст.1166 ЦК України не довела, доказів, які б підтверджували це, не подала, суд дійшов правильного висновку, що відповідальність за завдану шкоду має нести саме відповідачка.
       Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують.
       Разом з тим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апелянта щодо порушення судом вимог ст. 141 ЦПК України, а саме в частині розміру стягнення судового збору та витрат на проведення експертизи.
Так, відповідно до ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.1, 2, 3, 8, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні з позовом до суду першої інстанції, позивачка сплатила 768,40 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією №0.0.1410066455.1 від 16.07.2019 року (а.с. 84).
Ціна позову становила 39472,26 грн. 
Оскаржуваним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 04 грудня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, а саме в розмірі 16827,40 грн., що складає 42,63% (16827,40 х 100 / 39472,26). 
       В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягав стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в розмірі 327,56 грн. (768,40 грн. х 42,63%). 
       Крім того, матеріалами справи встановлено, що за рахунок позивача 24.05.2019 року була проведена будівельно – технічна експертиза, вартість якої відповідно до квитанції 0.0.1394750208.1 від 27.06.2019 року склала 3100 грн. (а.с. 71). 
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. 
Відповідно до ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
За змістом п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Наведене свідчить, що у суду першої інстанції не було підстав для стягнення з відповідачки всієї суми вартості проведення будівельно – технічного експертного дослідження у розмірі 3100 грн.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені позивачкою витрати на проведення експертизи у розмірі 1321,53 грн. (3100 грн. х 42,63%). 
З урахуванням наведеного, заявлена позивачем та стягнута судом першої інстанції сума судового збору та витрат, пов`язаних із проведенням експертизи не є пропорційною розміру задоволених позовних вимог.
       Доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими та заслуговують на увагу суду. 
Відповідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру стягнутого судового збору та вартості проведення будівельно – технічного експертного дослідження, пропорційно задоволеним позовним вимогам. 
З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково. 
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2019 року – змінити в частині визначення розміру стягнутого судового збору та вартості проведення будівельно – технічного експертного дослідження, виклавши її в наступній редакції.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) 327 (триста двадцять сім) гривень 56 копійок в рахунок сплаченого судового збору та 1321 (одну тисячу триста двадцять одну) гривню 53 копійки в рахунок вартості проведення будівельно-технічного експертного дослідження. 
В іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 
Повний текст судового рішення складено 23.05.2022 року. 

Головуючий                                                                Т.В. Цюра

Судді:                                                                 Л.А. Гірняк

О.С. Комлева