справа №991/3023/22
провадження №1-кс/991/3040/22

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 
У Х В А Л А
«18» серпня 2022 року                                                                 м. Київ
Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду  ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання  ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу  ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:
16 серпня 2022 року до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга  ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Обставини, якими обґрунтована скарга.
Скарга ОСОБА_3 обґрунтована тим, що 02 липня 2022 року, ним до НАБУ через органи офіційного зв`язку (поштове відділення) було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення – отримання ОСОБА_4 хабаря у сумі 40 мільйонів доларів. Однак, в порушення вимог КПК України, відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесенні. В зв`язку з цим заявник у скарзі просить зобов`язати службових осіб уповноважених на внесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування відносно ОСОБА_5 по факту отримання хабаря в сумі 40 млн. доларів.

Позиція сторін у судовому засіданні.
В судовому засіданні ОСОБА_3  скаргу підтримав з мотивів, викладених у ній та просив її задовольнити. Додатково пояснив, що його посилання у скарзі на те, що до НАБУ з заявою про вчинення кримінального правопорушення він звернувся 02 липня 2022 року є помилковим, оскільки насправді його заява датована 02 серпня 2022 року.
Представник НАБУ в судове засідання не з`явився, на електронну пошту надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що до Національного бюро заява ОСОБА_3 від 02 липня 2022 року про вчинення кримінального правопорушення не надходила. Водночас, до НАБУ надійшла його заява від 02 серпня 2022 року, зареєстрована 04 серпня 2022 року за вх. №П-5912, щодо можливих протиправних дій Керівника Офісу Президента України ОСОБА_6 за обставин, викладених у заяві, та з інших питань, за результатами розгляду якої було встановлено, що у ній не наведено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності детективів Національного бюро, у зв`язку з чим на час її розгляду відсутні достатні правові підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Враховуючи, що розгляд порушених у заяві питань не віднесено до компетенції Національного бюро, вказану заяву листом від 05 серпня 2022 року №111-190/13466 скеровано для розгляду до Служби безпеки України, про що автора було повідомлено та надано відповідне роз`яснення листом. Таким чином, представник НАБУ зазначає про відсутність у цьому випадку бездіяльності з боку службових осіб Національного бюро, що може бути оскаржена до слідчого судді в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, у зв`язку з чим просить в задоволенні скарги відмовити та розглянути справу без участі представника НАБУ за наявними письмовими поясненнями.
Керуючись положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду відповідної скарги.

Встановленні обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.
Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги з додатками та пояснення представника НАБУ, слідчий суддя зазначає про наступне.
Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України (ст. 26 КПК України).
Як вбачається з матеріалів скарги, що надійшли на розгляд слідчому судді, ОСОБА_3 у самій скарзі зазначає, що до НАБУ з заявою про злочин звернувся 02 липня 2022 року, а до скарги додає копію заяви про вчинення кримінального правопорушення від 12 серпня 2022 року. В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що його заява до НАБУ була датована 02 серпня 2022 року та за змістом є аналогічною заяві, доданій до скарги.
Не дивлячись на невідповідність у датах заяв ОСОБА_3 : поданої до НАБУ та доданої до його скарги слідчому судді, враховуючи його пояснення з цього приводу в судовому засіданні, а також письмові пояснення представника НАБУ про надходження до них заяви ОСОБА_3 від 02 серпня 2022 року щодо можливих протиправних дій Керівника Офісу Президента України ОСОБА_6 , слідчий суддя погоджується, що в даному випадку мова йде про заяви з аналогічним змістом та вважає за необхідне дослідити матеріали скарги, які надійшли йому на розгляд.
Ст. 33-1 КПК України встановлено, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці ст. 45 КК України, ст. ст. 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України. Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до ч.1 цієї статті.
У примітці до ст. 45 КК України зазначено, що корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України.
У п. 1 ч.5 ст. 216 КПК України йдеться про вчинення кримінального правопорушення державним службовцем, посада якого належить до категорії «А».
Оскільки ОСОБА_3 у заяві про вчинення злочину зазначає про можливу причетність до вчинення кримінальних правопорушень, зокрема передбачених ст. 364 КК України, а також щодо факту отримання хабаря в сумі 40 млн. доларів США Керівником Офісу Президента України ОСОБА_6 , посада якого належить до посад державної служби, віднесених до категорії «А», слідчий суддя вважає за можливе дослідити подану скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого (детектива) в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого (детектива), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).
За змістом ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. 
Виходячи з аналізу кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. 
Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана, з одного боку, забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого – виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.
Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Зі змісту заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що у ній викладені обставини про ймовірне вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 109, 111, 364 КК України, Керівником Офісу Президента України ОСОБА_6 , а коротким викладом обставин зазначено про отримання ОСОБА_6 від росіян хабаря близько 40 млн. доларів США за відстоювання інтересів рф в Україні; ймовірне привласнення ОСОБА_6 у незаконний спосіб допуску до роботи політичних і державних справ, якими наділений лише Президент України, тобто усунення Президента від регулювання державних справ в державних органах РНБО, ЗСУ, СБУ, ГПУ, та інших йому підпорядкованих; антидержавну діяльність ОСОБА_6 проти Українського народу, що на його думку, є державним злочином проти самостійної української держави України та спрямованою корупцією із застосуванням та витратами державних бюджетних фінансів в особливо великих розмірах.
На думку слідчого судді, викладених у повідомленні ОСОБА_3 обставин, які ним прочитані у матеріалі для «Новинарні» журналіста-розслідувача ОСОБА_7 , статті «Ціна зради….» недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, яке в свою чергу розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Як вбачається з самого повідомлення, у ньому не наведено конкретних відомих заявнику відомостей (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), що можуть свідчити про отримання Керівником Офісу Президенка України ОСОБА_6 хабаря в сумі 40 млн. доларів США та вчинення ним злочинів, відповідальність за які передбачена ст. ст. 109, 111, 364 КК України, а також не вказано будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували зазначене. При цьому, заявник лише висуває загальне припущення про можливе вчинення зазначених ним у заяві протиправних дій, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності таких дій, та власному аналізі і бачені норм законодавства про кримінальну відповідальність, та не зазначає відомостей, за якими можна визначити наявність елементів об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 109, 111, 364 КК України, у діях ОСОБА_6 .
Вказане, на думку слідчого судді, позбавляє орган досудового розслідування провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана в тому числі для недопущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь.
Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.
Згідно правової позиції, викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду "Артіко проти Італії" (Artico c. Italie) від 13 травня1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних. 
За наведених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести до ЄРДР відомості про можливе вчинення керівником Офісу Президента України ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, викладених у заяві ОСОБА_3 від 02 серпня 2022 року, відсутні, а тому в задоволенні таких його вимог слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ :
У задоволенні скарги  ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя                                                                 Я. ШКОДІН