ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5240/19                                                 Головуючий у І інстанції - Терлецька О.О.
                                                                                                   Суддя-доповідач - Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 червня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                  Головуючого-судді:                Мельничука В.П.        
                                                   суддів:               Лічевецького І.О., Оксененка О.М., 

                            при секретарі:                Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі» про застосування заходів реагування у вигляду зупинення роботи, - 

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі», в якій просило застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) приміщень другого та третього поверхів Товариства з обмеженою відповідальність «Будинок торгівлі» (код ЄДРПОУ 13721793), за адресою Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 103, шляхом зобов`язання Відповідача повністю зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень зазначених в акті від 24.06.2019 № 189.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року, адміністративний позов задоволено.
Застосовано заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) приміщень другого та третього поверхів Товариства з обмеженою відповідальність «Будинок торгівлі» (ЄДРПОУ 13721793), за адресою Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 103, шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальність «Будинок торгівлі» повністю зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень зазначених в акті від 24.06.2019 року № 189.
14 липня 2020 року Київським окружним адміністративним судом видано відповідний виконавчий лист.
22 липня 2020 року Старшим державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження ВП № 62629432 з виконання виконавчого листа № 320/5240/19, виданого 14 липня 2020 року Київським окружним адміністративним судом про застосування заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) приміщень другого та третього поверхів Товариства з обмеженою відповідальність «Будинок торгівлі» (ЄДРПОУ 13721793), за адресою Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 103, шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальність «Будинок торгівлі» повністю зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень зазначених в акті від 24.06.2019 року № 189.
10 листопада 2021 року Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що виконанню не підлягає, в якій просив:
- зупинити виконання за виконавчим документом № 320/5240/19 від 14 липня               2020 року, виданим Київським окружним адміністративним судом до набрання законної сили рішенням суду за результатом розгляду заяви щодо визнання виконавчого листа;
- в порядку підготовки до розгляду витребувати виконавчий лист №320/5240/19 від 14.07.2020 року з Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції                    (м. Київ);
- за результатами розгляду заяви визнати виконавчий лист № 320/5240/19 від 14 липня 2020 року, виданий Київським окружним адміністративним судом таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі» подало апеляційну скаргу (апеляційна скарга від                  22 грудня 2021 року, яку подано до Шостого апеляційного адміністративного суду та зареєстровано 24 грудня 2021 року за Вх. № 32395), в якій просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким визнати виконавчий лист               № 320/5240/19 від 14 липня 2020 року, виданий Київським окружним адміністративним судом таким, що не підлягає виконанню.
Доводи апеляційної скарги аналогічні, викладеним у заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Крім того, в апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі» посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. 
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі», в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення Сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню суд першої інстанції виходив з того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі» (Боржником) з 22.07.2020 не виконується рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року у справі                           № 320/5240/19 (об`єкт експлуатується та порушення, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей зазначені в актах перевірки від 24.06.2019 року № 189, від 29.05.2020 № 95 не усунуті, про що свідчить відсутність акта планової (позапланової) перевірки проведеної Позивачем з зазначенням відсутності порушень).
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами положень статей 129 та 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частини 2 та 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. 
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Питання, зокрема визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню регульовано статтею 374 Кодексу адміністративного судочинства України.
За приписами частин першої та другої ст. 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 05 листопада 2020 року у справі № 752/2391/17, як випливає зі змісту узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року, наведені в статті 374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.
До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:
- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);
- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;
- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;
- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;
- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;
- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Під іншими причинами, за роз`ясненнями згаданого узагальнення, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.
Як зазначено Відповідачем в апеляційній скарзі, у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду є всі правові підстави для задоволення заяви та визнання виконавчого листа                      № 320/5240/19, виданого 14 липня 2020 року Київським окружним адміністративним судом таким, що не підлягає виконанню.
З резолютивної частини виконавчого документа вбачається, що факт його виконання пов`язаний з порушеннями, зазначеними в акті перевірки від 24 червня 2019 року № 189.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Ірпінським міським відділом ГУ ДСНС у Київській області проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання - Товариством з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі» вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, про що складено акт від 24.06.2019 № 189.
За результатами проведення заходу контролю Позивачем встановлено наявність 22 порушень Відповідачем вимог законодавства, а саме: 
- торгівельні та адміністративні приміщення не обладнано системами протипожежного захисту відповідно до п. 4.8.1.4, табл. А1 ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» (п. 1.2 глави 1 розділу V правил пожежної безпеки в Україні               (далі - ППБУ));
- не проведено замір опору ізоляції та перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання (п. 1.20 глави 1 розділу ІV ППБУ);
- в приміщеннях торгівельних залів на видимих місцях не вивішено плани (схеми) евакуації людей на випадок пожежі (пункти 5, 6 розділу ІІ ППБУ);
- в приміщеннях торгівельних залів не встановлені знаками безпеки згідно. ДСТУ 1806309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір» (п. 8 розділу ІІ ППБУ);
- не проводиться технічне обслуговування та перевірка на працездатність пожежних кран-комплектів, шляхом пуску води з реєстрацією результатів перевірки у спеціальному журналі обліку технічного обслуговування (пп. 9 п. 2.2 глави 2 розділу V ППБУ);
- елементи з`єднання пожежних кран-комплектів, рукавів та ручного пожежного ствола не забезпечено однотипними «Богданова» (пп. 2 п. 2.2 глави 2 розділу V ППБУ);
- наявні пожежні кран-комплекти не укомплектовані пожежними рукавами та стволами (пп. 2 п. 2.2 глави 2 розділу V ППБУ);
- пожежні кран-комплекти на 2-му, 3-му поверхах не розміщені у вбудованих або навісних шафках, які мають отвори для провітрювання, і пристосовані для опломбування та візуального огляду їх без розкривання (пп. 6 п. 2.2 глави 2 розділу V ППБУ);
- посадові та відповідальні особи не пройшли навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки V порядку,встановленому постановою Кабінету Міністрів України від                       26 червня 2013 року № 444 «Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях» (п. 16 розділу ІІ ППБУ);
- на технічне обслуговування з об`єкта одночасно направляється 100% наявних первинних засобів пожежогасіння (вогнегасників) (п. 3.20 глави 3 розділу V ППБУ);
- на шляхах евакуації з групи адміністративних приміщень, улаштовано пороги, які перешкоджають вільній евакуації людей (п. 2.37 глави 2 розділу ІІІ ППБУ);
- не представлено сертифікати групи горючості на матеріали встановлені на шляхах евакуації з адміністративних приміщень (п. 2.17 глави 2 розділу ІІІ ППБУ);
- електрощити, групові електрощитки в приміщеннях не обладнано схемою підключення споживачів з пояснювальними написами і вказаними значеннями (п. 1.16 глави 1 розділу ІV ППБУ);
- з частини 2-го поверху, де розміщено торгівельні приміщення, які відділені перегородками, що трансформуються не забезпечено 2-й евакуаційний вихід, відповідно до п. 7.1.6 ДБН В.1.1-7:2016 (п. 22 розділу ІІ ППБУ);
- не забезпечено другий евакуаційний вихід з приміщень 2-го та 3-го поверхів по сходовій клітині типу СІ відповідно до вимог п. 7.2.4 ДБН В.1.1-7:2016 (п. 2.32 глави 2 розділу ІІІ ППБУ);
- віконні прорізи в приміщенні котельні на газовому паливі не обладнано захисною сіткою, з метою виключення розльоту скла при аварії, що є порушенням п. 6, підп. 6.8 ДБН  В 2.5-77:2014 «Котельні» (п. 4.1 глави 4 розділу ІV ППБУ);
- в приміщенні газової котельні електромережа не виконана у вибухозахищеному виконанні відповідно до классу зони по ПУЕ та НПАОП 40.1-1.32-01, що є порушеннями. 16.22 ДБН В 2.5-77:2014 «Котельні» (пункти 1.1, 1.3 глави 1 розділу ІV ППБУ);
- автоматичне закриття запірних клапанів на вводі у котельню не виконано при спрацювання систем сигналізації про загазованість приміщення відповідно до п. 17.2.5 ДБН В 2.5-77:2014 «Котельні» (п. 4.1 глави 4 розділу ІV ППБУ);
- вихід на горищне приміщення з об`єму сходової клітини не виконано через протипожежні двері ІІ-го типу відповідно до п. 8.6 ДБН В.1.1-7:2016 (абз. 2 п. 2.3 глави 2 розділу ІІІ ППБУ);
- не забезпечено працівників об`єкта засобами колективного та індивідуального захисту відповідно до вимог пункту 1 розділу 4 ПКМУ № 1200 розділу III пункту 2 ПТБ (п. 2 частини 1 статті 20 Кодексу цивільного захисту України);
- не проведено ідентифікацію об`єкта господарської діяльності, відповідно до Розділу III, п. 7 Наказу МНС № 140 (Наказ Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Правил техногенної безпеки» від 05 листопада 2018 року № 879);
- не проведено перевірку пристроїв захисту від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5- 38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд» (п. 1.21 глави 1 розділу ІV ППБУ).
Відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що 10.08.2020 він звернувся до Ірпінського міського відділу ДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) з листом «Про виконання рішення суду № 320/5240/19, ВП 62629432» яким повідомив державного виконавця про добровільне виконання рішення суду.
30.09.2020 за участю представника Стягувача Гордієнко Т.В., який був залучений до перевірки вимогою державного виконавця від 25.08.2020 року та від 02.09.2020 року в присутності директора ТОВ «Будинок Торгівлі», складено акт державного виконавця з якого вбачається, що рішення суду виконано в повному обсязі.
В подальшому 24.02.2021 Відповідач (Боржник) повторно звернувся до Державного виконавця з листом «Про виконання рішення № 320/5240/19». Разом з тим, в супереч вимогам законодавства та акту державного виконавця від 30.09.2021, яким встановлено факт виконання рішення суду № 320/5240/19, замість закінчення виконавчого провадження                  № 62629432 державним виконавцем Дербіною Любов`ю Василівною 10.03.2021 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору та складено акт державного виконавця.
Відповідно до вказаного акту державний виконавець Дербіна Любов Василівна за участю представника Стягувача Гордієнко Т.В., 10.03.2021 року встановила, що сходи з рівня сходової площадки між першим та другим поверхом будівлі, що ведуть на зовні через тамбур не відповідають вимогам ДБН В. 1.1-7:2016, п. 7.2.4., п.7.2.3, п.7.3.13. п. 7.3.9.
Відповідач в апеляційній скарзі звертає увагу, що вказане порушення не зазначено в акті № 189 від 24.06.2019 (на який суд посилається в резолютивній частині виконавчого документу) та рішенні суду, яке виконується в межах виконавчого провадження ВП                      № 626294 від 22 липня 2020 року, а тому не може враховуватися державним виконавцем, як таке що свідчить про невиконання рішення суду.
Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції за результатами проведення заходу контролю 24.06.2019, Позивачем в акті № 189 встановлено наявність порушення Відповідачем вимог законодавства, а саме: 15) не забезпечено другий евакуаційний вихід з приміщень 2-го та 3-го поверхів по сходовій клітині типу СІ відповідно до вимог п. 7.2.4 ДБН В.1.1-7:2016 (п. 2.32 глави 2 розділу ІІІ ППБУ).
Крім того, на підставі наказу № 293 від 05.03.2020 «Про проведення позапланової перевірки», посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) № 1907 від 05.03.2020 Ірпінським МВ ГУ ДСНС України у Київській області проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання - Товариством з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі» вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, про що складено акт від 10.03.2020 № 60.
За результатами проведення заходу контролю Позивачем встановлено наявність порушень Відповідачем вимог законодавства, а саме: 
- з частини 2-го поверху, де розміщено торгівельні приміщення, які відділені перегородками, що трансформуються не забезпечено 2-й евакуаційний вихід, відповідно до п. 7.1.6 ДБН В.1.1-7:2016 (п. 22 розділу ІІ ППБУ);
- не забезпечено другий евакуаційний вихід з приміщень 2-го та 3-го поверхів по сходовій клітині типу СІ відповідно до вимог п. 7.2.4 ДБН В.1.1-7:2016 (п. 2.32 глави 2 розділу ІІІ ППБУ);
- не проведено ідентифікацію об`єкта господарської діяльності, відповідно до Розділу III, п. 7 Наказу МНС № 140 (Наказ Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Правил техногенної безпеки» від 05 листопада 2018 року № 879).
Також, на підставі наказу № 384 від 27.05.2020 «Про проведення позапланової перевірки», посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) № 2077 від 27.05.2020 Ірпінським МВ ГУ ДСНС України у Київській області проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання - Товариством з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі» вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, про що складено акт від 29.05.2020 № 95.
За результатами проведення заходу контролю Позивачем встановлено наявність порушень Відповідачем вимог законодавства, а саме: 
- з частини 2-го поверху, де розміщено торгівельні приміщення, які відділені перегородками, що трансформуються не забезпечено 2-й евакуаційний вихід, відповідно до п. 7.1.6 ДБН В.1.1-7:2016 (п. 22 розділу ІІ ППБУ);
- не забезпечено другий евакуаційний вихід з приміщень 2-го та 3-го поверхів по сходовій клітині типу СІ відповідно до вимог п. 7.2.4 ДБН В.1.1-7:2016 (п. 2.32 глави 2 розділу ІІІ ППБУ).
Таким чином, порушення встановлене Державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дербіною Любов`ю Василівною в акті від 10 березня           2021 року - сходи з рівня сходової площадки між першим та другим поверхом будівлі, що ведуть на зовні через тамбур не відповідають вимогам ДБН В. 1.1-7:2016 було зазначене як в акті від 24.06.2019 № 189 за результатами планового заходу, так і під час наступних позапланових перевірок, що підтверджується актами від 10.03.2020 № 60 та від 29.05.2020    № 95, а тому державний виконавець правомірно дійшов висновку про невиконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року у справі                             № 320/5240/19.
Крім того Відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що виконання рішення суду в повному обсязі підтверджується технічним паспортом на будівлю з якого вбачається наявність додаткового пожежного виходу та висновком відповідної експертизи, проведеної за зверненням Боржника в останнього. Боржник, на його думку, вчинив усі необхідні дії для виконання рішення суду, що підтверджується належними та допустимими доказами.
Проте, колегія суддів звертає увагу, що технічний паспорт від 23.03.2020 вже досліджувався судом апеляційної інстанції та не підтверджує факт усунення порушень.
Так, в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 червня                2020 року у справі № 320/5240/19 зазначено, що колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області правомірно дійшло висновку що ТОВ «Будинок торгівлі» не усунуто зафіксовані порушення під час проведення попередніх перевірок.
Отже, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що станом на момент розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції, Скаржником належних доказів усунення порушень, встановлених ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області не надано.
Порушення Відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, мають системний та триваючий характер.
На підставі наведеного, колегія суддів в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року дійшла висновку, що належним доказом усунення Відповідачем порушень, які встановлені Позивачем, є акт перевірки (складений повторно), в якому має бути зазначено про відсутність порушень правил та норм пожежної безпеки.
Також, згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від                  29 жовтня 2020 року у справі № 520/11608/19, Верховним Судом наголошує на необґрунтованості доводів Підприємства, викладених у касаційній скарзі, щодо не врахування судами попередніх інстанцій висновку експерта, який Відповідачем надано до суду першої інстанції.
Статтею 108 КАС України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.
Як вбачається із оскаржуваних судових рішень, судами попередніх інстанцій надана оцінка вищезазначеному висновку експерта, і зроблено висновок, з яким погоджується колегія суддів Верховного Суду, що саме контролюючий орган, а не експерт, наділений дискреційними повноваженнями щодо встановлення наявності або відсутності порушень у сфері техногенної та пожежної безпеки, та лише цей орган здійснює прогнозування імовірності виникнення надзвичайних ситуацій, визначає показники ризику.
Крім того, колегія суддів Верховного Суду у вказаній постанові зазначає, що єдиним доказом усунення зафіксованих в акті перевірки порушень є результати повторної перевірки.
Таким чином, враховуючи що Відповідачем не усунуто недоліки, встановлені під час перевірки (об`єкт експлуатується та порушення, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей зазначені в актах перевірки від 24.06.2019 року № 189 не усунуті, про що свідчить відсутність акта планової (позапланової) перевірки проведеної Позивачем з зазначенням відсутності порушень), а під час розгляду справи не зазначено жодних поважних причин, які перешкоджали вчинити відповідні дії, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що підстави для задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Розглянувши доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі», викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 322, 325, 328, 329, 331, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі» - залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від                         06 грудня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      І.О. Лічевецький

                                                                                                                  О.М. Оксененко
Повний текст складено 30.06.2022 року.