УХВАЛА

18 липня 2022 року 
м. Київ
справа №420/18233/21
адміністративне провадження № К/990/17683/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р., 
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо застосування грудня 2015 року, як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації його грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018    року включно, із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2008 року в сумі 85927,84 грн, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 (далі - Порядок №44), з урахуванням раніше виплачених сум; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року 20 березня 2019 року включно, із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4434,27 грн, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078); зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити йому щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення у сумі 4434,27 грн за період з 01 березня 2018 року по 20 березня 2019 року включно, в сумі 56229,89 грн, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2022 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1  щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01    січня 2016 року по 28 лютого 2018 року. Зобов`язано військову частину 2197 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року. У задоволенні іншої частині позову відмовлено.
08 липня 2022 року представник ОСОБА_1 - Дяченко О.В. подав касаційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального та матеріального права, просить переглянути і скасувати оскаржені судові рішення в частині відмови в позові та задовольнити позов у повному обсязі. 
Предметом спору у цій справі є перерахунок індексації грошового забезпечення та стягнення компенсації.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, в якості винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Відомостей про те, що позивач є військовою посадовою особою вищого офіцерського складу відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями Закону України "Про запобігання корупції" суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судом касаційної інстанції не встановлено.
У касаційній скарзі заявник зазначив, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес та виняткове значення для позивача.
Суд відхиляє такі доводи через їхню необґрунтованість, так як вирішуючи спір та відмовляючи в позові в частині установлення базового місяця під час нарахування індексації грошового забезпечення за 2016 - 2019 роки, суди виходили з того, що вимога встановити базовий місяць- січень 2008 року для обчислення індексації за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року є передчасною, так як відповідачем ще не проводилися відповідні нарахування, а підстави виплати ОСОБА_1 індексації з березня 2018 року, відсутні так як індекс інфляції до грудня 2018 року не перевищував 103%, а у грудні 2018 року та січні 2019 індексацію позивачу виплачено. У касаційній скарзі не наведено обґрунтованих підстав на спростування висновків судів першої та апеляційної інстанції, які в частині визначення базового місяця відповідають практиці Верховного Суду, а в іншій частині аргументи представника ОСОБА_1 зводяться до наявності у позивача права на отримання індексації у фіксованому розмірі та обов`язку відповідача виплатити її незалежно від значення індексу споживчих цін. 
Крім того, вирішуючи такі спори, суди надають правову оцінку в залежності від обставин, установлених у кожному конкретному випадку. Водночас мотиви представника ОСОБА_1 зводяться до загальних посилань на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», проте не конкретизує норми, що потребує такого висновку та не наводить вмотивованих підстав, як саме висновок Верховного Суду щодо цієї норми буде мати вплив на вирішення подібних спірних правовідносин.
Так аргументи представника заявника зводяться до фраз щодо порушення прав військовослужбовців під час нарахування та виплати індексації грошового забезпечення та великої кількості подібних справ, що перебувають на розгляді у судах, обов`язку держави вжити усіх заходів для забезпечення реалізації прав на виплату індексації грошового забезпечення та загальних висловлювань щодо порушення принципу юридичної визначеності, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини. Заявник не зазначає новітніх, проблемних та раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, а лише посилається на загальні критерії розрахунку сум індексації без системного зв`язку з обставинами цієї справи, що мають індивідуальний характер. 
Суд також не бере до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що відповідно до цього Кодексу він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи, так як представником заявника не конкретизовано на які саме справи можуть вплинути факти, установлені в оскаржених судових рішеннях. Крім того, відмовляючи в частині позову щодо встановлення базового місяця, суди виходили із передчасності таких вимог, оскільки спірні суми не були ще відповідачем нараховані. Враховуючи те, що такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду і  питання щодо встановлення базового місяця саме у цій справі було похідним від інших вимог, підстави для відкриття касаційного провадження, з посиланням на підпункт "б" частини п`ятої статті 328 КАС України відсутні. 
Інші аргументи скарги зводяться до переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на відхилення Верховним Судом зазначені заявником виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
За таких обставин, Суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська